ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 644/7902/18

провадження № 22-ц/818/334/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2019 року, постановлене під головуванням судді Сітало А.К., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2019 року), -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що лише після звернення до суду із вказаним позовом, відповідач став погашати заборгованість по аліментам і на момент ухвалення оскаржуваного рішення повністю її погасив. ОСОБА_1 вважає, що факт погашення відповідачем заборгованості не позбавляє її права на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка станом на 01.11.2017 року становила 29 035,42 грн. Тому стягненню з відповідача на її користь підлягає пеня в сумі 278 691,49 грн.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час ухвалення рішення заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки відсутня. Тому відсутні і підстави для стягнення неустойки (пені).
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2003 року по 28 вересня 2015 року.
Від шлюбу сторони мають доньку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2014 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5). 
На підставі виданого для примусового виконання рішення суду виконавчого листа, розпочато виконавче провадження № 43297283.
Відповідач свій обов`язок по утриманню дитини належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на час звернення до суду становила 12 421,63 грн. 
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач аліменти на утримання їх доньки вчасно не сплачував. У зв`язку з чим утворилась заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів. Позивачка вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) відповідно до вимог ст. 196 СК України у розмірі 278 691,49 грн.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. 
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Матеріали справи свідчать про те, що на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2014 року, яким стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини Цигипа ОСОБА_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпочато виконавче провадження № 43297283.
Згідно розрахунків державного виконавця вбачається, що станом на 01.01.2016 року ОСОБА_2 мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7 949,99 грн. (а.с.76). Станом на 01.03.2017 року - 33 960,36 грн. (а.с.6). Станом на 01.03.2018 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становила 32 546,62 грн. (а.с.29). Станом на 01.03.2019 року – 5 562,70 грн. (а.с.79). 
Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, зробленого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03.09.2019 року № 43200, ОСОБА_2 станом на 01.08.2019 року заборгованості по аліментам не має. За відповідачем числиться переплата по сплаті аліментів у сумі 1991,20 грн. (а.с.95).
Таким чином відповідач свій обов`язок по утриманню дитини належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку ОСОБА_2 своєчасно не погашав, нерегулярно сплачував аліменти на утримання доньки на виконання рішення суду.
Сам факт погашення відповідачем заборгованості по аліментам під час розгляду справи у суді першої інстанції – не спростовує права позивачки на отримання пені за несвоєчасне виконання ОСОБА_2 аліментних зобов`язань.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що на час ухвалення рішення заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки відсутня.
Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 ро стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
З огляду на вищевказане, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати та помножити на відсоток.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.
Обгрунтовуючи уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 зазначала, що станом на 01 листопада 2017 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за рішенням суду від 11 квітня 2014 року складала 29 035,42 грн., а розмір пені відповідно становить 278 691,49 грн., при цьому позивачка надала свій розрахунок вказаної суми пені, а саме:
  Місяць та рік нарахування аліментів	  Нарахована сума аліментів (грн.)	  Кількість днів прострочення сплати аліментів	Пеня за несплату або прострочення сплати аліментів (грн.)	    Примітки	
  	  	2014 рік	  	  	
  03.2014 року	  693,49	  1218	  8446,71	частково сплачено 08.2017 року на суму 607,75 грн.	
  04.2014 року	  757,00	  1280	  9689,60	прострочення сплати до 11.2017 року 	
  05.2014 року	  761,25	  1249	  9508,01	прострочення сплати до 11.2017 року 	
  06.2014 року	  803,25	  1249	  10032,59	частково сплачено 12.2017 року 01.2018 року	
07.2014 року	835,00	1280	10688,00	сплачено 02.2018 року	
  08.2014 року	  797,75	  1277	  10187,27	заборгованість повністю погашена 03.2018 року	
09.2014 року	811,00	1247	10113,17	сплачено 03.2018 року	
  10.2014 року	  792,00	  1247	  9876,24	заборгованість повністю погашена 04.2018 року 	
11.2014 року	799,75	1247	9972,88	погашено повністю 05.2018 року	
12.2014 року	899,50 7949,99	1216	10937,92 99452,39	сплачено 05.2018 року	
  	  	2015 рік	  	  	
01.2015 року	755,25	1185	8949,71	сплачено 05.2018 р	
02.2015 року	385,80	1157	4463,71	сплачено 05.2018 р	
03.2015 року	385,80	1157	4463,71	сплачено 06.2018 р	
04.2015 року	385,80	1127	4347,97	сплачено 06.2018 р	
05.2015 року	385,80	1096	4228,37	сплачено 06.2018 р	
06.2015 року	385,80	1066	4112,63	сплачено 06.2018 р	
07.2015 року	385,80	1065	4108,77	сплачено 07.2018 р	
08.2015 року	385,80	1034	3989,17	сплачено 07.2018 р	
09.2015 року	436,50	1004	4382,46	сплачено 07.2018 р	
10.2015 року	436,50	973	4247,14	сплачено 07.2018 р	
11.2015 року	436,50	974	4251,51	сплачено 08.2018 р	
12. 2015 року	436,50 5201,85	943	4116,19 55661,34	сплачено 08.2018 р	
  	  	2016 рік	  	  	
01.2016 року	436,50	912	3980,88	сплачено 08.2018 р	
02.2016 року	436,50	914	3989,61	повністю погашено 09.2018 року	
03.2016 року	436,50	883	3854,29	сплачено 09.2018 р	
04.2016 року	1052,50	853	8977,82	сплачено 09.2018 р	
05.2016 року	1074,75	852	9156,87	повністю погашено 10.2018 року	
06.2016 року	1150,75	853	9815,90	повністю погашено 11.2018 року	
07.2016 року	1161,25	822	9545,47	сплачено 11.2018 р	
08.2016 року	1133,50	821	9306,03	повністю погашено 12.2018 року	
09.2016 року	507,24	791	4012,27	сплачено 12.2018 р	
10.2016 року	797,12	791	6305,22	повністю погашено 01.2019 року	
11.2016 року	778,70	111	864,36	сплачено 22.03.17р платіж №6/1014	
12.2016 року	779,84 9745,15	80	623,87 70432,59	сплачено 22.03.17р платіж №6/1012	
  	  	2017 рік	  	  	
01.2017 року	803,39	49	393,66	сплачено 22.03.17р платіж №6/1015	
02.2017 року	1937,30	21	406,83	сплачено 22.03.17р платіж №6/1013	
03.2017 року	1473,25	671	9885,51	повністю погашено 02.2019 року	
04.2017 року	1067,20	641	6840,75	сплачено 02.2019р	
05.2017 року	1158,65	638	7392,19	повністю погашено 03.2019 року	
06.2017 року	1402,21	608	2445,44	сплачено 1000 грн. заборгованість за 06.17 р 402,21 грн. погашено 03.2019р	
07.2017 року	1211,13	669	8102,46	не погашено повністю	
08.2017 року	1392,25	0	_____  	сплачено без прострочення	
09.2017 року	1331,87	608	8097,77	08.2017 року частково сплачено заборгованість за 03.2014 року у сумі 607,75 грн.	
10.2017 року	1660,41 13437,66	577	9580,56 53145,17	  	

Позивачка вказувала, що загальна сума заборгованості по аліментам станом на 01.11.2017 року становить 29 035,42 грн., з яких: 7949,99 грн. (2014 рік) + 5201,85 грн. (2015 рік) + 9745,15 грн. (2016 рік) + 13 437,66 грн. (1-10.2017 рік) – 7299,23 грн. (сплачено до 01.11.2017 року). А загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів щодо боржника ОСОБА_2 становить 278 691,49 грн., з яких: 99452,39 грн. (2014 рік) + 55661,34 грн. (2015 рік) + 70432,59 грн. (2016 рік) + 53145,17 грн. (2017 рік).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи свідчать про те, що відповідач неналежно виконував, покладений на нього статтею 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно.
Наявність заборгованості зі сплати аліментів станом на жовтень 2018 року (час звернення позивачки до суду), відповідачем не спростовано.
Розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на час звернення позивачки до суду із вказаним позовом становить 12 421,63 грн. (а.с.79).
Тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, якою передбачено, що розмір пені не може становити більше 100 відсотків заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір пені у розмірі заборгованості по аліментам станом на час звернення позивачки до суду.
У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначав, що позов визнає частково та вважає, що стягненню з нього підлягає пеня у розмірі 8 238,10 грн. (а.с.48). Проте наданий ним розрахунок не відповідає вимогам закону щодо порядку нарахування пені.
Колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 421,63 грн., тобто у розмірі, що не перевищує 100% заборгованості на час звернення ОСОБА_1 до суду. А в іншій частині позову слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід скасувати тра ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2019 року – скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 421,63 грн.
В іншій частині позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 05.02.2020 року.