ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/333/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Мамалуй О. О., Студенець В. І.,
за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Зубченко І. В., Білецька А. М., Чернота Л. Ф.
від 28.11.2019 

за позовом ОСОБА_1  
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Ідалія», 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія»,
про визнання недійсними рішень загальних зборів

за участю представників:
позивача: Тарасенко О. В.
відповідача-1: не з`явився
відповідача-2: Дожджанюк О. І. 
відповідача-3: Данилів М . М.
третьої особи: Савченко Б . Г.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», оформлених протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018.
Як на підстави для визнання недійсними спірних рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» позивач посилається на те, що під час проведення загальних зборів були порушені вимоги закону та установчих документів, позивач як учасник товариства був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах та спірні рішення порушують права та законні інтереси позивача, зокрема права на реалізацію корпоративних прав та участь в управління Товариством. За твердженням позивача загальні збори, на яких були прийняті спірні рішення, в порушення частини 5 статті 32, частини 7 статті 33, частин 2, 3, 4 статті 34 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» не проводились та фактично не відбулися, були прийняті за відсутності кворуму на загальних зборах учасниками Товариства ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), які не мали повноважень проводити збори та приймати рішення, оскільки станом на дату проведення зборів ОСОБА_2 відчужив майже всю частину своєї частки в розмірі 32% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_3 відчужила всю свою частку на користь іншої особи.
2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Ідалія» (далі по тексту - Товариство) було зареєстроване 07.10.2004 виконавчим комітетом Харківської міської ради .
Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» (у редакції, затвердженій загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», протокол № 1 від 10.02.2011, зареєстрованій 30.05.2011 за номером запису 14801050020002230, що була чинною станом на дату проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких були прийняті спірні рішення) (далі по тексту - Статут) засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» є:
- ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі у розмірі                   8 500,00 грн, що дорівнює 34% статутного капіталу товариства,
- ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі у розмірі           8 250,00 грн, що дорівнює 33% статутного капіталу товариства,
- ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8 250,00 грн, що дорівнює 33% статутного капіталу товариства.
25.10.2018 між ОСОБА_3 як Дарувальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» як Обдарованим був укладений договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язалась безоплатно передати у власність (подарувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія», а останнє зобов`язалось прийняти у дарунок належну Дарувальниці на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» у розмірі 34% статутного капіталу Товариства номінальною вартістю 8 500,00грн.
На виконання цього договору 25.10.2018 був складений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», за яким ОСОБА_3 передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» прийняло частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» у розмірі 34% від загального розміру статутного капіталу Товариства номінальною вартістю       8 500,00 грн.
Також 25.10.2018 між ОСОБА_2 як Дарувальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» як Обдарованим був укладений договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався безоплатно передати у власність (подарувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія», а останнє зобов`язалось прийняти у дарунок належну Дарувальнику на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» у розмірі 32% статутного капіталу Товариства номінальною вартістю          8 000,00 грн.
На виконання цього договору 25.10.2018 був складений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», за яким ОСОБА_2 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» прийняло частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» у розмірі 32% від загального розміру статутного капіталу Товариства номінальною вартістю      8 000,00 грн.
29.10.2018 ОСОБА_2 ініціював проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», у зв`язку з чим направив іншим учасникам Товариства повідомлення про скликання загальних зборів учасників, в якому зазначив дату, час, місце проведення загальних зборів, а саме: 30.11.2018 о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, проспект Московський, будинок 257, а також зазначив перелік питань порядку денного. До повідомлення додав проект статуту Товариства у новій редакції.
30.11.2018 були проведені загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких згідно з протоколом реєстрації учасників на загальних зборах від 30.11.2018 були присутні учасники Товариства: ОСОБА_2 (розмір частки у статутному капіталі Товариства - 33%) та ОСОБА_3 (розмір частки у статутному капіталі Товариства - 34%) в особі представника за довіреністю - Даниліва Мирослава Михайловича, а також запрошена особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Ідалія» ОСОБА_9
30.11.2018 учасники Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» на загальних зборах згідно з порядком денним прийняли рішення, оформлені протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018, а саме:
- обрали голову зборів;
- вирішили звернутися від імені Товариства до судових та правоохоронних органів зі скаргами на діяльність/бездіяльність посадових осіб Товариства, а саме: директора - ОСОБА_8 та заступника директора - ОСОБА_1 та уповноважити учасника Товариства ОСОБА_2 підписати від імені Товариства та подати такі скарги;
- вирішили подати від імені Товариства позовні заяви про стягнення з виконавчого органу Товариства, а саме: з директора ОСОБА_8 та заступника директора ОСОБА_1 завданих Товариству збитків та уповноважити учасника Товариства ОСОБА_2 підписати та подати від імені Товариства такі позовні заяви;
- вирішили, що ОСОБА_3 виходить із складу учасників Товариства у зв`язку із даруванням своєї частки у статутному капіталі Товариства, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» входить до складу учасників Товариства у зв`язку з отриманням частки у розмірі 66% статутного капіталу Товариства.
- затвердили новий розподіл часток в статутному капіталі Товариства, відповідно до якого: частка ОСОБА_2 складає 250,00 грн (1% статутного капіталу Товариства); частка ОСОБА_1 складає 8 250,00 грн (33% статутного капіталу Товариства), частка Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» складає 16 500,00 грн (66% розміру статутного капіталу Товариства);
- звільнили ОСОБА_8 з посади директора Товариства з 03.12.2018 (останній робочий день) у зв`язку з припиненням повноважень директора відповідно до пункту 5 статті 41 Кодексу законів про працю України;
- призначили ОСОБА_9 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області 22.03.1996, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на посаду директора Товариства з 04.12.2018 (перший робочий день), але не раніше дня державної реєстрації;
- надали згоду та уповноважили учасника Товариства ОСОБА_2 звернутися від імені Товариства до органів прокуратури та суду із заявами щодо зловживань посадовою особою Товариства, а саме:                ОСОБА_8 службовим становищем та нанесенням збитків Товариству в особливо великих розмірах;
- вирішили провести інвентаризацію всього майна Товариства.
- змінили місцезнаходження Товариства на таку адресу: 79024, м. Львів,          вул. Богдана Хмельницького, буд. 223, офіс 301/18.
- уповноважили ОСОБА_9 та/або ОСОБА_2 та/або директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» особисто або через представників підписати усі необхідні документи і здійснити усі необхідні дії для проведення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також щодо записів в ЄДР та вилучення будь-яких записів з ЄДР.
По всіх питаннях рішення були прийняті учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» одноголосно 67% голосів.
Підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю Даниліва Мирослава Михайловича у протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» посвідчені 30.11.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лантьєвою В. В. 
24.12.2018 на підставі цих рішень загальних зборів державний реєстратор Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області Калініна Л. М. провела реєстраційну дію, що полягала у внесенні змін до відомостей про юридичну особу, а саме щодо: зміни місцезнаходження, керівника та складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», про що державний реєстратор вніс до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційний запис         № 14801070040070823.
Наказом Міністерства юстиції України № 233/5 від 25.01.2019 була задоволена скарга ОСОБА_1 та скасована реєстраційна дія в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за реєстраційним номером запису 14801070040070823.
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними зазначених рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», оформлених протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018.
3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.
Господарський суд Харківської області рішенням від 29.05.2019 позов задовольнив повністю. Визнав недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», оформлені протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018. Стягнув з кожного з відповідачів на користь ОСОБА_1 по 640,33 грн витрат з оплати судового збору. 
Місцевий господарський суд виходив з того, що:
- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких були прийняті спірні рішення від 30.11.2018, за місцезнаходженням Товариства не проводилися, відповідні докази відсутні в матеріалах справи: посвідчувальний напис приватного нотаріуса на протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» не містить інформації про те, що нотаріальна дія з посвідчення підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_11 була вчинена за офіційною адресою місцезнаходження Товариства, а відповідачі не надали доказів того, що приміщення, в якому за їх твердженням відбулись загальні збори (перший поверх вестибюлю будівлі на проспекті Московському, 257 у м. Харкові ), є місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія»;
- спірні рішення були прийняті на загальних зборах учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», а саме: ОСОБА_2 та           ОСОБА_3 , які не мали повноважень проводити збори та приймати рішення, оскільки станом на дату проведення зборів ОСОБА_2 відчужив майже всю частину своєї частки в розмірі 32% статутного капіталу Товариства, а           ОСОБА_3 відчужила всю свою частку на користь іншої особи. За висновком суду акти приймання-передачі частки та частини частки від 25.10.2018 є належними, допустимими та достовірними доказами відсутності у зазначених учасників Товариства повноважень на проведення 30.11.2018 загальних зборів учасників Товариства та прийняття на цих зборах будь-яких рішень.
Східний апеляційний господарський суд постановою від 28.11.2019 скасував рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2019 та прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2                         2 881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що:
- за умовами договорів дарування та додаткових угод до них право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частки у статутному капіталі Товариства станом на момент прийняття спірних рішень не припинилось та ці особи мали корпоративні права, оскільки не була здійснена державна реєстрація їх виходу з Товариства;
- загальні збори відбулися, були проведені за офіційною адресою місцезнаходження Товариства, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, присутні на зборах учасники Товариства відповідно до вимог чинного законодавства мали право та можливість підписати протокол загальних зборів за місцем проведення зборів та здійснити нотаріальне засвідчення справжності підписів на протоколі за робочим місцем нотаріуса після фактичного проведення загальних зборів;
- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких були прийняті спірні рішення, були скликані з дотриманням положень статуту Товариства, учасники Товариства були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення зборів, а також про порядок денний.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.
У касаційній скарзі позивач - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019, а рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2019 залишити в силі.
5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. За твердженням скаржника суд апеляційної інстанцій:
- порушив пункт 4 частини 2 статті 42, статті 80, 86, пункт 6 частини 2 статті 258, пункт 5 частини 1 статті 267, частини 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прийняв до уваги як докази у справі надані третьою особою до суду апеляційної інстанції додаткові угоди № 1 від 25.10.2018 до договорів дарування, які не були надані до місцевого господарського, не надав оцінку цим доказам на предмет їх належності та допустимості, не встановив обставини неможливості їх подання до місцевого господарського суду, не надав оцінку твердженням позивача щодо підроблення цих доказів, залишив поза увагою те, що зміст цих додаткових угод не узгоджується зі змістом актів приймання-передачі та дійшов висновків у справі на підставі підроблених доказів;
- порушив статтю 13 Господарського процесуального кодексу України та принцип змагальності, передбачений цією нормою, не надав позивачу можливості довести свою позицію, оскільки відмовив позивачу у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи додаткових угод, не врахував доводи позивача щодо підроблення цих додаткових угод, не надав представнику позивача достатньо строку для підготовки пояснень щодо значного обсягу наданих відповідачем-2 та третьою особою доказів;
- неправильно застосував положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не врахував, що ці закони не пов`язують момент виникнення в учасника товариства корпоративних прав та прав участі в управлінні товариством з моментом внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16.07.2019 у справі              № 911/1936/18 у подібних правовідносинах, залишив поза увагою те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» набуло корпоративних прав учасника Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» з моменту прийняття загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» спірного рішення про включення його до складу учасників за п`ятим питанням порядку денного і з цього моменту ОСОБА_3 вже не мала права розглядати інші питання порядку денного та приймати по ним рішення, а ОСОБА_2 міг приймати спірні рішення з урахуванням голосів пропорційно його частці у статутному капіталі Товариства, яка залишилася після відчуження у розмірі 1%;
- дійшов помилкового висновку про те, що позивачу була надана можливість прийняти участь у загальних зборах, на яких були прийняті спірні рішення, оскільки не дослідив належним чином повідомлення про скликання загальних зборів та залишив поза увагою, що в повідомленні про проведення зборів місце проведення зборів було визначене неоднозначно, не було конкретизоване.
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 - ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а постанову апеляційного господарського суду у цій справі залишити без змін, посилаючись на те, що позивач у касаційній скарзі не обґрунтував та не довів порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, а окремі твердження скаржника спрямовані на переоцінку доказів судом касаційної інстанції. За твердженням відповідача-2:
- суд апеляційної інстанції правильно застосував до спірних правовідносин аналогію закону, оскільки питання щодо моменту набуття та втрати особою корпоративних прав за договором дарування частки в статутному капіталі товариства чітко не врегульовані чинним законодавством, зокрема Законом України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також дійшов правильного висновку про те, що таким моментом є момент реєстрації відповідних змін щодо товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується наявним в матеріалах справи висновком експерта в галузі права, а доводи позивача в касаційній скарзі цих висновків суду не спростовують;
- доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку доказів та обставин справи, що суперечить статті 300 Господарського процесуального кодексу України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції;
- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких були прийняті спірні рішення, були проведені з дотриманням норм Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» і Статуту Товариства, за адресою, яка згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням Товариства. Збори відбулися у центральному вестибюлі будинку № 257 по проспекту Московському у місті Харкові , як найдоступнішому місці будівлі;
- додаткові угоди до договорів дарування як докази були надані третьою особою у справі саме на вимогу суду апеляційної інстанції;
- твердження позивача про те, що ці додаткові угоді є підробленими не відповідають дійсності, є лише припущеннями позивача, не підтвердженими жодними доказами та спрямовані на переоцінку судом касаційної інстанції доказів у справі, що суперечить статті 300 Господарського процесуального кодексу України. Також зазначає, що питання дійсності та законності додаткових угод не є предметом розгляду у цій справі, а укладення цих додаткових угод жодним чином не стосується інтересів, прав та обов`язків позивача; 
- суд апеляційної інстанції належним чином дослідив питання узгодженості додаткових угод до договорів дарування з іншими доказами у справі та надав позивачу достатньо часу на ознайомлення з поданими доказами, що спростовує доводи скаржника щодо упередженості суду апеляційної інстанції стосовно позивача; 
Відповідачі-1 та -3, а також третя особа відзиви на касаційну скаргу не надали.
Позиція Верховного Суду
7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами попередніх інстанцій, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
За змістом статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 статті 98 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на дату прийняття загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» спірних рішень) загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.
Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: 
- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; 
- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; 
- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. 
Як на підстави для визнання недійсними спірних рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» позивач посилається на те, що:
- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» відбулись за відсутності кворуму, були проведені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які станом на дату проведення зборів не були учасниками Товариства, не мали права брати участь в управлінні Товариством та не мали повноважень на проведення зборів і прийняття рішень з огляду на те, що станом на дату проведення зборів ОСОБА_2 відчужив майже всю частину своєї частки в розмірі 32% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_3 відчужила всю свою частку на користь іншої особи;
- загальні збори в порушення частини 5 статті 32, частини 7 статті 33, частин 2, 3, 4 статті 34 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» не проводились та фактично не відбулися. 
17.06.2018 набув чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (частина 1 статті 1 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Отже станом на 30.11.2018 - дату проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких були прийняті спірні рішення, був чинний Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», положення якого як спеціального підлягають застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом. 
Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Отже проводити загальні збори та приймати на них рішення мають право саме учасники товариства, тобто особи які мають корпоративні права у товаристві, з огляду на що враховуючи предмет та підстави позову у цій справі дослідженню підлягають, зокрема обставини наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 30.11.2018 - дату проведення загальних зборів та прийняття на цих зборах спірних рішень корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія».
У пункті 4 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України та частині 1 статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» закріплено право учасників господарського товариства здійснити у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві.
Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам.
Аналогічні положення містяться також і в пункті 5.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» (в редакції, затвердженій загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», протокол № 1 від 10.02.2011, чинній станом на дату прийняття загальними зборами Товариства спірних рішень).
Як встановили суди попередніх інстанцій учасники Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 25.10.2018 (тобто до моменту скликання та проведення загальних зборів, на яких були прийняті спірні рішення) здійснили відчуження своїх часток у статутному (складеному) капіталі Товариства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» шляхом укладення з останнім договорів дарування, за умовами яких ОСОБА_3 (Дарувальниця) безоплатно передала у власність (подарувала) Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» належну їй на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» у розмірі 34% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_2 (Дарувальник) безоплатно передав у власність (подарував) Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» (Обдаровуваний) належну йому на праві власності частину його частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» у розмірі 32% статутного капіталу Товариства.
Отже предметом зазначених договорів дарування є частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія».
Слід зазначити, що право на частку в статутному капіталі є майновим та відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України є різновидом майна. Тобто частка в статутному капіталі товариства може бути об`єктом права власності.
Разом з цим від права на частку слід відрізняти корпоративні права учасника, так звані «права з частки». Корпоративні права учасника визначаються часткою в статутному капіталі господарського товариства, тобто корпоративні права обумовлені наявністю в особи прав на частку в статутному капіталі господарського товариства. Корпоративні права, на відміну від права на частку, не можуть бути об`єктом права власності. У разі відсутності в особи права на частку в статутному капіталі товариства в неї відсутні і корпоративні права. Відповідно, у разі припинення в особи права власності на частку, як наслідок припиняються і її корпоративні права учасника товариства. Однак з набуттям особою права власності на частку у статутному капіталі товариства така особа автоматично не набуває корпоративних прав. 
Набуття права на частку в статутному капіталі товариства надає такій особі право на вступ до товариства, яке новий власник частки як зацікавлена в набутті корпоративних прав особа може реалізувати та набути корпоративних прав учасника товариства шляхом звернення до державного реєстратора для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства, про розміри часток у статутному капіталі в порядку, передбаченому частиною 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції, чинній після внесення змін Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Наведене підтверджується і тим, що в розумінні пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» особа, яка набула частку (частину частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю або уповноважена нею особа - у разі подання акта приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю є заявником державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі. 
Крім того відповідно до підпункту «ґ» пункту 3 частини 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація змін до відомостей про склад учасників товариства, розмір часток у статутному капіталі товариства. 
Однак суд апеляційної інстанції не врахував наведеного та дійшов помилкового висновку про те, що обставини щодо моменту припинення корпоративних прав учасників Товариства мають самостійне значення незалежно від оцінки обставин припинення права власності на частки в статутному капіталі Товариства у межах правовідносин дарування.
З огляду на викладене у спірних правовідносинах важливе значення для вирішення спору мають обставини саме щодо моменту втрати учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) прав власності на їх частки в статутному капіталі Товариства у зв`язку з їх відчуженням за договорами дарування іншій особі, який є визначальним і для моменту припинення їх корпоративних прав як учасників Товариства.
Суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином момент втрати учасниками Товариства ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) прав власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія».
За змістом пункту 1 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України відчуження власником свого майна є підставою припинення права власності.
Отже відчуження власником свого майна (у спірних правовідносинах - частки в статутному капіталі) за правочином (купівлі-продажу, дарування, міни тощо) є підставою припинення права власності на це майно, що залежить саме від волі власника.
Відповідно до частини 1 статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина 1 статті 722 Цивільного кодексу України).
Отже за загальним правилом право власності на дарунок у обдаровуваного виникає з моменту прийняття дарунку. Відповідно припинення права власності на дарунок у дарувальника відбувається також в момент прийняття дарунку обдаровуваним, якщо інше не передбачено договором. До того часу, поки дарунок ще не був реально вручений (переданий) обдаровуваному дарувальником останній має право відмовитись від договору дарування. 
За результатом розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що станом на 30.11.2018 - дату проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», на яких були прийняті спірні рішення, права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частки в статутному капіталі Товариства не припинилися. 
Однак Верховний Суд вважає зазначені висновки господарського суду апеляційної інстанції передчасними та такими, що зроблені без належного дослідження наявних в матеріалах справи доказів на предмет їх належності та допустимості та без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.
Позивач в обґрунтування позовних вимог послався, зокрема на обставини укладення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» договорів дарування від 25.10.2018 та передання (відчуження) зазначеними особами Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» за актами приймання-передачі від 25.10.2018 своїх часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія». Факти укладення цих договорів дарування та підписання актів приймання-передачі відповідачі під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечували. Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначені договори дарування не були надані до суду першої інстанції. Місцевий господарський суд ухвалив рішення у справи без дослідження умов цих договорів, врахувавши лише акти приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», які були надані позивачем.
Договори дарування від 25.10.2018, а також додаткові угоди № 1 від 25.10.2018 до них, укладені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія», були надані третьою особою як докази у справі лише до суду апеляційної інстанції.
За наслідком дослідження умов цих договорів дарування та додаткових угод до них суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що станом дату проведення загальних зборів учасників Товариства, на яких були прийняті спірні рішення, права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частки в статутному капіталі Товариства не припинилися. Тобто висновки апеляційного господарського суду ґрунтувалися саме на цих доказах, які не були подані до суду першої інстанції. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в якій встановлені межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Однак суд апеляційної інстанції передчасно прийняв до уваги зазначені докази, зокрема додаткові угоди № 1 від 25.10.2018 до договорів дарування, оскільки в порушення наведених норм процесуального права не з`ясував обставини щодо неможливості подання цих доказів учасниками справи до суду першої інстанції, не встановив з достовірністю наявність в учасників справи виняткових випадків для прийняття судом апеляційної інстанції цих доказів. В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції не навів підстав прийняття судом цих доказів.
Крім того суд апеляційної інстанції в порушення частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України залишив поза увагою те, що господарські суди у справі № 922/3010/18 досліджували обставини прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» часток ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» за договорами дарування.
Також суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення частини 5 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», оскільки не врахував, що норми зазначеної статті Закону стосуються виходу учасника з товариства за його заявою і учасник, який має намір вийти з товариства, при реалізації свого права на вихід та на день державної реєстрації його виходу, з якою він втрачає корпоративні права, залишається власником своєї частки. Натомість, спірні правовідносини мають іншу природу, а саме: стосуються відчуження учасниками товариства своїх часток іншій особі за договором, внаслідок чого права власності цих учасників на частки в статутному капіталі припиняються та припиняються корпоративні права цих учасників.
Крім того, суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про те, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія» були проведені за офіційною адресою місцезнаходження Товариства, не встановив з достовірністю чи були дотримання вимоги чинного законодавства при скликанні загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення учасників товариства про місце проведення зборів.
Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому цим Законом та статутом товариства. Загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно. Загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства. 
Згідно з частиною 5 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний.
Отже відомості щодо місця проведення загальних зборів є обов`язковими для їх зазначення у повідомленні про загальні збори учасників. При цьому інформація, що міститься в повідомленні, має бути зрозумілою, відповідати принципу достовірності і повноти (статті 2 Закону України «Про інформацію»). Інформація є повною, якщо її досить для розуміння. Неповна інформація може спричинити помилки. 
Особа, яка скликає загальні збори учасників Товариства, повинна вжити всіх розумних заходів для належного повідомлення учасників товариства про проведення цих зборів. При цьому повідомлення про їх проведення не може бути формальним. Відомості у повідомленні мають бути конкретними, докладними, вичерпними та точними для надання можливості особі, яка отримує ці відомості, зрозуміти їх правильно та однозначно. Адже необізнаність учасника товариства про конкретні дату, час та місце проведення загальних зборів учасників товариства або неоднозначність відомостей у повідомленні може перешкодити учаснику товариства реалізувати його права на участь в управлінні товариством шляхом участі у відповідних загальних зборах, голосування з питань порядку денного, підписання протоколу загальних зборів тощо.
Однак суд апеляційної інстанції не з`ясував, чи відповідало цим вимогам надіслане позивачу повідомлення про загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», призначені на 30.11.2018, зокрема щодо відомостей про місце проведення зборів з огляду на доводи позивача про те, що за адресою, зазначеною в повідомленні, знаходиться будівля, що має велику кількість входів-виходів, фактично є комплексом будівель і споруд, приміщення в яких належать на праві власності як Товариству з обмеженою відповідальністю фірми «Ідалія», так і іншим особам. Суд апеляційної інстанції не перевірив ці доводи позивача, не надав їм належну оцінку та не з`ясував, які саме приміщення будівлі за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257 є власністю відповідача-1 та чи використовуються Товариством у його господарській діяльності, не встановив чи знав позивач та чи міг знати, в якому саме приміщенні будівлі за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257 будуть проведені збори. З огляду на викладене суд дійшов передчасного висновку про те, що позивач мав об`єктивну можливість взяти участь у загальних зборах.
Передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають суду касаційної інстанції права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
Згідно з частинами 3, 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. 
З огляду на те, що порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи по суті позовних вимог, були допущені господарським судом апеляційної інстанції, враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до апеляційного господарського суду.
9. Судові витрати.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а справа передається на новий розгляд до апеляційного господарського суду, розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №  922/333/19 скасувати.
3. Справу №  922/333/19 передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          О. Баранець 
Судді                                                                                                    О. Мамалуй
                                                                                                    В. Студенець