ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1563/20 Справа № 211/2019/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Чубіна А.В.
сторони:
заявник: ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Довгинцівський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державна установа Криворізька державна установа виконання покарань №3»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року, яка ухвалена суддею Демиденко Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повний текст ухвали складений 23 серпня 2019 року,-
ВСТАНОВИВ:
В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, які мають юридичне значення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та справу призначено до розгляду на 12 годин 00 хвилин 27 липня 2018 року.
20 серпня 2019 року від заявника ОСОБА_1 надійшла письмова заява про закриття провадження. 
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від заявлених вимог та закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, які мають юридичне значення; заінтересовані особи: Довгинцівський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; Державна установа Криворізька державна установа виконання покарань №3.
Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 176,20 грн., що становить 50 відсотків від судового збору в розмірі 352,40 грн., сплаченого при подачі заяви за квитанцією №234118574 від 03.05.2018 року.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що судом першої інстанції ухвала про закриття провадження у справі винесена у його відсутності та його представника.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Заслухавши суддю-доповідача, в режимі відеоконференції заявника ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, які мають юридичне значення суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
На думку колегії суддів оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із фактичної відмови заявника ОСОБА_1 від позову.
Так, ст. 255  ЦПК України встановлено виключний перелік підстав  закриття провадження у справі, а саме: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Згідно із ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Подання заяви про відмову від позову  - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.
Проте, матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 , про відмову від заяви та закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від заяви, натомість, в матеріалах справи наявна заява заявника про закриття провадження по справі, при цьому відсутня заява про відмову від заяви, поданої ОСОБА_1 ( а.с. 16).
Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що заявник не відмовлявся від позову, колегія суддів приходить до висновку про невірне застосування судом першої інстанції норми процесуального права, а саме п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Крім того, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ та наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, що також вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
В порушення вищевказаних вимог, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не роз`яснив заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи та наслідки закриття провадження у справі. 
Пунктом 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року - скасувати.
Повернути цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, які мають юридичне значення, заінтересовані особи: Довгинцівський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державна установа Криворізька державна установа виконання покарань №3» до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: