ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1974/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:	
головуючого-судді:	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.	
за участю секретаря:	  Закревської І.Л.,	
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України,  апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галімпекс-Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Галімпекс-Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас», треті особи: Міністерство фінансів України, Управління Державної казначейської служби України у Бородянському районі Київської області про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у Київській області, звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Галімпекс-Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас» на користь Державного бюджету України 4448051,55 грн. в рахунок погашення простроченої заборгованості перед державою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача утворилася заборгованість на підставі невиконання зобов`язання по договору №18 від 30 березня 1994 року «Про надання Міністерством фінансів України бюджетної позички Клавдієвській фабриці ялинкових прикрас на виробництво товарів народного споживання».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно норм Бюджетного та Податкового кодексу України органи ДПС наділені повноваженнями на стягнення заборгованості з суб`єктів господарювання, в тому числі і поворотної фінансової допомоги. При цьому, органи доходів та зборів під час вжиття заходів, спрямованих на погашення відповідної заборгованості, діють в порядку та спосіб, визначені ПК України. Проте, поширення на поворотну фінансову допомогу з бюджету процедури стягнення, визначеної ПК України, жодним чином не впливає на правову природу такої заборгованості і не наділяє її статусом податкового боргу боржника. Відтак заборгованість ПАТ «Галімплекс-Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас» по поверненню поворотної фінансової допомоги не є податковим боргом, а тому на неї не поширюються норми статей 59, 95, 101, 102 ПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважає, що рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що господарським судом розглядався спір з тим самим предметом і з тих самих підстав. Окрім того, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а не адміністративного.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Треті особи заяву про приєднання до апеляційної скарги або відзив на апеляційну скаргу не надали.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку частини 4 статті 229 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наданої інформації Головним управлінням Державної казначейської служби України у Бородянському районі Київської області станом на 01 квітня 2019 року за ПАТ «Галімплекс-Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас» обліковується заборгованість перед Державним бюджетом в розмірі 452196,36 грн.
Згідно подання Бородянського управління ДКС України від 04 квітня 2019 року за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 448051,55 грн., яка складається з:
- 30000,00 грн. - основний платіж станом на 01 квітня 2019 року (подання №005/1 від 04 квітня 2019 року);
- 177433,83 грн. - відсотки нараховані за користування позичкою станом на 01 квітня 2019 року (подання №005/2 від 04 квітня 2019 року);
- 244762,53 грн. пеня за несвоєчасне повернення позички станом на 01 квітня 2019 року (подання №005/3 від 04 квітня 2019 року).
Вказана заборгованість виникла у результаті невиконання відповідачем зобов`язань за договором №18 від 30 березня 1994 року «Про надання Міністерством фінансів України бюджетної позички Клавдієвській фабриці ялинкових прикрас на виробництво товарів народного споживання», укладеним між Клавдієвською фабрикою ялинкових прикрас та Міністерством фінансів України.
Згідно умов даного договору відповідачу надається бюджетна позичка у сумі 4 млрд.крб. на виробництво товарів народного споживання з оплатою 25 процентів річних. Погашення бюджетної позички починається з 01 вересня 1994 року рівними долями щоквартально. У разі невиконання чи несвоєчасного виконання фабрикою своїх зобов`язань, міністерству надається право стягнути необхідні кошти у безспірному порядку.
Окрім того, ухвалою Господарського суду Київської області від 17 липня 2001 року залишено без розгляду позов ДПІ В Бородянському районі про звернення стягнення на майно ВАТ «Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас» в сумі 114836 грн.
Так, згідно частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на момент звернення податкового органу з позовом) прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання. 
Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) не поширюється.
Головним управлінням Державної казначейської служби України у Бородянському районі Київської області, на виконання Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою та кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі - Порядок №174), податковому органу були надані подання для вчинення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості із відповідача.
Відповідно до пункту10 Порядку № 174 з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом:- інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені.
Нарахування пені починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги (пункт 11 Порядку № 174).
Згідно з пунктом 15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби.
Відповідно до статті 610, частини 1 статті 628, статей 629, 599 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 549 Цивільного Кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з підпунктом 19-1.1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України однією з функцій контролюючих органів є стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.
Главою 9 розділу II Податкового кодексу України регулюються питання погашення податкового боргу платника податку.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавець поширив процедуру погашення податкового боргу на порядок стягнення заборгованості за бюджетними позичками (фінансовими допомогами), наділивши у такий спосіб правовідносини позики, що виникли між державою як позикодавцем та господарюючим суб`єктом як позичальником, ознаками публічно-правових.
При цьому органами стягнення є органи доходів та зборів, які під час вжиття заходів, спрямованих на погашення відповідної заборгованості, діють на виконання своїх владних повноважень щодо погашення податкового боргу, визначених Податковим кодексом України.
На податковий орган не покладено обов`язок перевіряти правомірність та обґрунтованість заборгованості, а відповідно до підпункту 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України в установленому законодавством порядку за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 вересня 2019 року, у справі 2а-3974/10/0770, висловила правову позицію, що, з огляду на тотожність порядку погашення податкового боргу та погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню), справи за позовами щодо стягнення заборгованості перед державою, зазначеної в пункті 1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, підлягають розгляду адміністративними судами.
Зважаючи на вищенаведене в сукупності, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, підлягають відхиленню, оскільки вони не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом попередньої інстанції.
При цьому, відповідачем не надано доказів, які б спростовували розрахунок позивача щодо розміру заборгованості.
Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галімпекс-Клавдіївська фабрика ялинкових прикрас» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддя:	Л.Т. Черпіцька 	
Судді:	О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків