ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                                                                         м. Херсон

справа № 661/2729/19
провадження № 22-ц/819/229/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Ігнатенко П.Я.,	
  	Пузанової Л.В.	
секретар	Павловська Ю.О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» назаочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 липня 2019 року у складі судді  Матвєєвої Н.В. у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що 23 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 2 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/ складає договір про надання банківських послуг.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 20 травня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 114 098,43 грн., з яких: 2 236,24 грн – заборгованість за кредитом, 104 452,74 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом, 1500 грн заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн – штрафу (фіксована частина), 5 409,45 грн – штрафу ( процентна складова).
Посилаючись на викладене АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2010 року.
Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 липня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 23.02.2010 року в розмірі  2236,24  грн., судовий збір в розмірі 37,65 грн., а всього в сумі 2273,89 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційний скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити. В решті рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги, банк посилається на те, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, у тому числі щодо відсотків, пені та штрафів, розмір яких зазначений в довідці про умови кредитування, яка підписана позичальником і яку суд не прийняв до уваги, як належний та допустимий доказ, що призвело до неповного встановлення обставин справи. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а позичальник його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, пені та штрафів, допустивши цим грубе порушення основоположних норм банківського кредитування, що наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому – порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.
Письмовий відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 лютого 2010 року між Акціонерним  товариством Комерційний банк «Приватбанк» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позичальником підписана заява в якій зазначено, що він згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua./terms/.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У підписаній сторонами заяві позичальника від 23 лютого 2010 року зазначена базова процентна ставка за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, а також зазначений розмір штрафу, який має бути сплачений позичальником в разі порушення ним терміну платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором. 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту - сума, яку фактично отримав в борг позичальник, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, а також пеню і комісію за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23 лютого 2010 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та витяг з Умов та правил надання банківських послуг  в ПриватБанку у редакції, затвердженій наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, які саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді справи.
Слід зазначити також те, що надані банком Умови та правила надання банківських послуг  були затверджені 06 березня 2010 року, тобто після укладення  кредитного договору 23.02.2010 року. 
Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23 лютого 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (у червні 2019 року), а доданий до позовної заяви витяг з Умов, затверджений пізніше, ніж був укладений кредитний договір з відповідачкою. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Враховуючи, що згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, затверджений 06.03.2010 року, тобто після укладеного між сторонами 23 лютого 2010 року кредитного договору, зважаючи на правову позицію зазначену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у стягненні відсотків, пені та штрафів за кредитним договором у розмірах, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг, на які посилався позивач при поданні даного позову як на підставу своїх вимог. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про повну відсутність домовленості сторін щодо сплати процентів, пені, комісії та штрафу за користування кредитними коштами та за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором. 
До позовної заяви позивач долучив анкету-заяву, підписану позичальником, в якій останній взяв  на себе зобов`язання зі сплати процентів в розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості.
Крім того, позивачем долучена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій позичальник погодився з тим, що базова % ставка в місяць складає – 2,5 % та нараховується на суму залишку заборгованості. В цій же довідці сторони погодили розмір комісії за зняття готівки, пені та штрафу.
Суду апеляційної інстанції банк надав розрахунок процентів та штрафу відповідно до умов погоджених сторонами та зазначених в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
Так, розмір відсотків за укладеним між банком та ОСОБА_1 кредитним договором за спірний період часу складає 3636.64 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.
Щодо штрафу в зазначеному банком розмірі 1500 грн, то слід зауважити, що даний розрахунок не відповідає домовленостям сторін договору який сторони погодили в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а саме 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.
До стягнення належить 500 грн. штраф ( фіксована частина) + 293,64 грн. штраф ( процентна складова), який складається із 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту-2236,24, яка стягнута судом першої інстанції, та заборгованості по процентам 3636.64 грн.( 2236,24 +3636,64 = 5872,88 х 5% = 293,64 грн).
Отже, рішення суду в частинні відмови у стягненні відсотків та штрафу підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банка заборгованості по процентам, штрафу в розмірі 4430,28 грн (3636,64 + 500+293,64 =4 430,28 ).
Оскільки банк не довів належними та допустимими доказами існування заборгованості по пені та комісії у відповідності до умов погоджених сторонами в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», колегія суддів вважає, що ці вимоги замовленню не підлягають як необґрунтовані, а тому суд правильно відмовив у їх задоволенні, тому рішення суду в цій частині слід залишити без змін.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 188,65 грн..
Керуючись ст.ст. 367,374,376, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 липня 2019 року в частині відмови у стягненні відсотків та штрафу скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», який знаходиться в м. Києві, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованість за відсотками та штрафом в розмірі 4430,28 грн.
В решті рішення суду в оскарженій частині залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 188,65 грн
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        П.Я.Ігнатенко

                                                                                                                      Л.В.Пузанова 

Повний текст постанови складено 12 лютого 2020 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна