Справа № 127/32162/19 
Провадження № 33/801/110/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і представника - адвоката Зубань О. О.,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167990, складеного 22 листопада 2019 року о 15 год 40 хв, - 22 листопада 2019 року о 14 год 30 хв по вул. Чорновола, 17 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Гольф, номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога; висновок № 3210 позитивний - канабіс, чим порушив вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з передачею матеріалів на розгляд (поруки) трудового колективу СОК «Сокілець».
Зазначив, що оскаржувану постанову вважає незаконною з тих підстав, що його адвокат подав до суду документи, які підтверджують те, що він визнав свою вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаявся та просив передати його на поруки трудовому колективу СОК «Сокілець», де він працює водієм, надавши письмове звернення керівника СОК «Сокілець» та протокол зборів трудового колективу. Позбавлення права керування транспортними засобами призведе до втрати роботи, яка є єдиним джерелом його доходу. Просить врахувати, що на його утриманні перебуває рідний брат ОСОБА_3 , який хворіє на ДЦП та є інвалідом з дитинства, і на даний час автомобіль ним використовується, зокрема, і для перевезень брата до лікарні.
В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Доведеність вини ОСОБА_1 , правильність кваліфікації його дій та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого правопорушення він не оспорює, у зв`язку з чим в цій частині постанова суду не переглядається.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 21 КУпАП з тих підстав, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено відповідним медичним висновком № 3210 від 22 листопада 2019 року, чим вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення Правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, оскільки своїми діями він наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху. 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною першою статті 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.
При цьому застосування вимог ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду.
В матеріалах справи міститься протокол зборів трудового колективу СОК «Сокілець» від 09 грудня 2019 року, згідно якого прийнято рішення взяти ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на поруки трудового колективу та клопотати перед судом про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 21 КУпАП з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу (а. с. 22-23).
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у керуванні транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв та інших учасників дорожнього руху. 
Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Частиною другою статті 33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що його щире каяття та відсутність шкоди є пом`якшуючими обставинами, враховуючи також те, що його дії не призвели ні до ДТП, ні до інших негативних наслідків та не завдали жодної шкоди фізичним, юридичним особам чи державі; а також про те, що позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до втрати роботи водієм у СОК «Сокілець», яка є єдиним джерелом його доходу, та, що на його утриманні перебуває рідний брат ОСОБА_3 , який хворіє на ДЦП та є інвалідом з дитинства, і на даний час автомобіль ним використовується, зокрема, і для перевезень брата до лікарні, не можуть слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст. 21 КУпАП.
Наданий суду першої інстанції протокол зборів трудового колективу СОК «Сокілець» від 09 грудня 2019 року, на яких прийнято рішення про взяття ОСОБА_1 на поруки трудового колективу та просити суд про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 21 КУпАП з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу не містить належного обґрунтування доцільності застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу та не містить будь-яких даних про те, яким чином цей трудовий колектив буде реалізовувати громадський вплив на нього та які зобов`язання бере на себе трудовий колектив для здійснення заходів виховного впливу, спрямованих на недопущення вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.
Крім того зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі обставини про те, що позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до втрати роботи водієм у СОК «Сокілець», яка є єдиним джерелом його доходу, не підтверджені жодними доказами.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167990 від 22 листопада 2019 року зазначено, що ОСОБА_1 не працює. 
Доказів того, що ОСОБА_1 працює водієм у СОК «Сокілець» (копії трудової книжки, трудового договору, наказу про прийняття на роботу тощо) та що така робота є єдиним джерелом його доходу матеріали справи не містять.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його рідний брат ОСОБА_3 , який хворіє на ДЦП та є інвалідом з дитинства. 
Також ОСОБА_1 не надав в суд першої інстанції та до апеляційної скарги жодних доказів того, що на його утриманні перебуває рідний брат ОСОБА_3 , який хворіє на ДЦП і є інвалідом з дитинства.
Лише до заяви від 10 лютого 2020 року про відкладення справи, поданої адвокатом Зубань О.О., додано довідку № 568 від 06 лютого 2020 року, видану Управлінням праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА про то, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в УПСЗН з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року і отримує допомогу по догляду за братом ОСОБА_3 щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою - інвалідом 1 чи П групи внаслідок психічного розладу, який потребує постійного стороннього догляду. 
Однак така довідка не свідчить про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його брат ОСОБА_3 .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розгляд справи без його участі унеможливив подання ним суду доказів перебування на його утриманні брата не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що як свідчать матеріали справи - справа у провадженні суду перебувала з 28 листопада 2019 року та розглянута 20 січня 2020 року, а тому ОСОБА_3 мав достатньо часу для надання суду першої інстанції додаткових документів на підтвердження тих обставин, які на його думку мають бути враховані як пом`якшуючі вину обставини. Крім того до апеляційної скарги ним також не додано докази на підтвердження зазначених у апеляційній скарзі обставин.
З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його тяжкість та підвищену суспільну небезпеку, оскільки керування джерелом підвищеної небезпеки у стані наркотичного сп`яніння загрожує життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху, апеляційний суд не вбачає підстав для передачі матеріалів на розгляд трудового колективу.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував всі фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 21 КУпАП. Накладене на нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а також необхідним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.
За наведених обставин апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська