ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 р.	Справа № 520/10532/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/10532/19
за позовом            ОСОБА_1      
до           Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 ,  звернувся до  Харківського окружного адміністративного суду  з  позовом, в якому просив: 
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, визначеного Харківськім обласним військкоматом у довідці від 30.04.2009 р. № ФХ97893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року протиправною;  
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, розмір якої обчислений 90% з усіх складових грошового забезпечення, визначеного Харківськім обласним військкоматом у довідці від 30.04.2009 р. № ФХ97893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року, здійснити виплату суми перерахунку пенсії з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року однією сумою з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.05.2017, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. З Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», виконати рішення суду протягом тридцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили.          
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року адміністративний позов - задоволено  частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1  пенсії в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення, визначеного Харківськім обласним військкоматом у довідці від 30.04.2009 р. № ФХ97893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року.
Зобов`язано   Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки, виданої Харківськім обласним військкоматом від 30.04.2009 р. № ФХ97893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 384 (триста вісімдесят чотири)  грн. 20 коп.
Позивач,  частково не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача, відповідачем подано відзив в якому, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення.
Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХП від 09.04.1992 року по лінії Міноборони.
Відповідно до положення п.1 Порядку проведення перерахунку пенсій затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45 (далі Порядок №45), перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення КМУ про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, або у зв`язку із введенням до них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах встановлених законодавством.
Постановою КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (чинної на час спірних правовідносин), були запроваджені нові умови грошового забезпечення військовослужбовців і у відповідності до цієї постанови Міністром оборони України було видано наказ № 707 від 30.12.2007 р. «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Нові розміри грошового забезпечення, згідно зазначених постанови КМУ та наказу Міністра оборони України почали виплачуватись військовослужбовцям з 01 січня 2008 р.
У зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення, в порядку визначеному ч. 4 ст. 63 Закону №2262-12 (в редакції чинної на час спірних правовідносин), починаючи з 01.01.2008 р. були перераховані пенсії особам звільненим з військової служби.
За даними викладеними у листі Директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 02 квітня 2009 р. № 248/6/С/275-Д розмір посадового окладу заступника командувача армії, тобто для посади яку займав позивач перед виходом на пенсію, на підставі приписів постанови КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, склав 2076 грн.
Однак, перерахування пенсії позивачу було здійснено виходячи із посадового окладу у сумі 1640 грн. замість належного розміру посадового окладу - 2076 грн., що сталося внаслідок  помилки допущеної Харківським обласним військовим комісаріатом у довідці   про   грошове   забезпечення   для   перерахунку   пенсії,   про   те,   що   посадовий   оклад   начальника авіації заступника командуючого армії, станом на 01.01.2008 р. складав 1640 грн. замість 2076 грн.
В подальшому, після виявлення вищевказаної помилки, ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу ГУПФУ була складена та направлена нова довідка про грошове забезпечення для перерахування пенсії полковнику запасу ОСОБА_1 від 30.04.2009 р. № ФХ-97893, відповідно до якої розмір грошового забезпечення був визначений з урахуванням посадового окладу 2076 грн.
Однак, відповідач ГУПФУ свої обов`язки щодо перерахунку розміру пенсії позивачу в порядку, визначеному Постановою КМУ № 45 від 13.02.2008 р. (в редакції чинної на час спірних правовідносин), не виконав. В листі від 05.02.2013 р. вих. № 146/Ш-14 відповідач підтвердив факт отримання ним вищевказаної довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  в якій розмір посадового окладу позивача був зазначений у сумі 2076 грн., однак вказав, що вважаючи  питання перегляду розміру пенсії суперечливим, направив запит до Пенсійного фонду України, але в подальшому, розмір пенсії позивача перехований не був.
Зазначену бездіяльність ГУПФУ позивач оскаржив до суду.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року по справі №642/869/16-а позов задоволено частково, з урахуванням додаткові' постанови від 25.10.2016 зокрема: визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ, що виражається в ухилянні від здійснення перерахунку розміру пенсії позивача, полковника запасу ОСОБА_1 , згідно даних, викладених в листі № ФЗ-97893 від 30.04.2009 року про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії, на підставі Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»; зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок розміру пенсії позивача, починаючи з 18.08.2015 року з використанням даних Харківського обласного військового комісаріату про розмір фактичного грошового забезпечення, станом на 01.01.2008 року за посадою начальника авіації - заступника командуючого армії, встановленого у відповідності до Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», згідно довідки Харківського обласного військового комісаріату в Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області № ФХ-97893 від 30.04.2009 р.
На виконання зазначеної постанови суду ГУПФУ здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу з 18.08.2015 року та виплатило суму перерахунку пенсії з 18.08.2015 року.
Позивач, вбачаючи  протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті позивачу пенсії в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення визначеного Харківськім обласним військкоматом у довідці від 30.04.2009 р. № ФХ-97.893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року, звернувся за захистом своїх прав до суду.
Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог здійснити виплату суми перерахунку пенсії однією сумою за період з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159)       компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (№523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).
Як вже зазначалося вище в межах розгляду цієї справи судом першої інстанції було встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не  здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу з 01.01.2008 р. по 17.08.2015 року, у зв`язку з чим було прийнято рішення, яким визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення визначеного Харківськім обласним військкоматом у довідці від 30.04.2009 р. № ФХ97893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки виданої Харківськім обласним військкоматом від 30.04.2009 р. № ФХ97893 з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року.
Тобто, пенсія в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення визначеного Харківськім обласним військкоматом у довідці від 30.04.2009 р. № ФХ97893 за період  01.01.2008 року по 17.08.2015 року ще позивачу не перераховано, не нараховано та не виплачено.
Разом з тим, беручи до уваги вищенаведені норми права, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.
В даному випадку, позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.
Слід також зазначити, що у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 по справі № 404/6317/16-а, від 18.09.2018 по справі № 522/535/17, від 25.10.2018 по справі № 420/1410/17 зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, враховуючи їх передчасність, оскільки відповідно до ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 
Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати компенсації спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача здійснити виплату суми перерахунку пенсії з 01.01.2008 року по 17.08.2015 року однією сумою, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. 
При цьому здійснення виплати відповідачем недоплаченої суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 17.08.2015 року буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.
Метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що у даному конкретному випадку полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії.
Позивачем не надано будь-яких доказів, що рішення суду першої інстанції не буде виконано в повному обсязі.
Отже, оскільки кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, вимога щодо здійснення виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії єдиним платежем не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року по справі № 520/10532/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич   	

Повний текст постанови складено  20.02.2020 року