ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2020 р.           Справа№ 910/7844/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Сітайло Л.Г. 
          Ткаченка Б.О. 

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.
представники сторін:
від позивача: Мальована В.А.
від відповідача 1: Василенко І.Ю.
від відповідача 2: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України 
на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 (повне рішення складено 30.09.2019)
у справі № 910/7844/19 (суддя - Ващенко Т.М.)
за позовом  Державного підприємства "Шепетівське лісове господарство"
до 1. Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України 
     2. Державної казначейської служби України 
про стягнення 662 673,79 грн
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Шепетівське лісове господарство" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України про стягнення 662 673,79 грн в якості відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Закарпатської митниці ДФС.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі № 910/7844/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Державного підприємства "Шепетівське лісове господарство" грошові кошти в розмірі 662 673 (шістсот шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят три) грн 79 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України. Стягнуто з Закарпатської митниці ДФС в доход спеціального фонду Державного бюджету України 9 940 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок) грн 11 коп. судового збору. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Закарпатська митниця Державної фіскальної служби України  за допомогою засобів поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована наступним. На думку апелянта  позивачем не доведено наявність та розмір шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача-1 та сплатою позивачем коштів АТ "Українська залізниця". Також відповідач зазначає, що відсутні преюдиційні рішення, якими було б встановлено неправомірність дій митниці. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 у справі №910/7844/19 залишено без руху апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі № 910/7844/19, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 18.12.2019, вирішено здійснювати розгляд справи в режимі відеоконфернції з Господарським судом Закарпатської області.                                                            
Ухвалою від 18.12.2019 у розгляді справи оголошено перерву до 21.01.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 розгляд справи відкладений до 27.01.2020. 
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.
Отже, враховуючи вищенаведене, головуючим суддею з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати. Представник відповідача 1 підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, з обґрунтуваннями, які були викладені в ній. Представник позивача заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі, представник позивача наполягав на законності рішення суду першої інстанції, та просив суд залишити його в силі, з огляду на його законність та обґрунтованість. 
Відповідно до частини 9 ст. 270 ГПК України, після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.
Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, якою апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі № 910/7844/19 залишено  без задоволення, а рішення -  без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст . 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.10.16. у справі № 822/1360/16 (яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.12.16., ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.06.17.) визнано протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС щодо затримки залізничних вагонів Державного підприємства "Шепетівське лісове господарство": № 68147156, № 68615244, № 68407501, № 68027531, № 67894568, № 67849513, № 67672113, № 67180521.
Означеною постановою, зокрема, встановлено наступне:
На виконання вимог контрактів, Державне підприємство "Шепетівське лісове господарство" здійснило  завантаження лісопродукції: 11.05.2016 у напіввагон №68147156, ВМД 400040000/2016/2002; 11.05.2016 у напіввагон №68615244, ВМД 400040000/2016/2001; 12.05.2016 у напіввагон №68407501, ВМД 400040000/2016/2041; 13.05.2016 у напіввагон №68027531, ВМД 400040000/2016/2072; 13.05.2016 у напіввагон №67894568, ВМД 400040000/2016/2073; 17.05.2016 у напіввагон №67849513, ВМД 400040000/2016/2131; 18.05.2016 у напіввагон №67672113, ВМД 400040000/2016/2159; 20.05.2016 у напіввагон №67180521, ВМД 400040000/2016/2215.
Після прибуття вказаних вагонів, Закарпатська митниця ДФС направило до станції Батєво заявки на подачу вагонів для вивантаження та проведення митного огляду.
09.06.2016 та 10.06.2016 Закарпатська митниця ДФС, за участю посадової особи Управління боротьби з митними правопорушеннями, головного інженера ДП Берегівського ЛН, інженера з організації лісозаготівель ДП Мукачівське ЛГ, посадової особи Управління Національної поліції в Закарпатській області, посадової особи відділу класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання, а також заступника начальника ст. Чоп, провів ідентифікаційний огляд товару, за результатами якого складено Акти №№ 305010002/2016/00031, 305010002/2016/00032, 305010002/2016/ЗМК-09029, 305010002/2016/ЗМК-09030.
У зв`язку з обмеженнями у технічних можливостях підрозділів Ужгородської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" зважування згідно вищевказаної заявки вагона відбулось з 14.06.2016 по 16.06.2016.
За результатами зважування встановлено, що фактична маса вантажу менша задекларованої.
29.09.2016 за участі головного спеціаліста Закарпатської торгово-промислової палати та посадової особи позивача було здійснено митний огляд вищевказаного товару у напіввагонах № 67672113, №8147156.
Згідно Експертного висновку Закарпатської ТПП №В-881/2 від 29.09.2016, загальний об`єм лісоматеріалів становить 61,48 кбм (по ТСД 60,54 кбм), відповідають вимогам дров по ГОСТ 3243-88, код УКТЗЕД - 4401 10. Відповідно до Експертного висновку Закарпатської ТПП про вартість товару №О-183 від 29.09.2016, загальна вартість лісоматеріалів об`ємом 61,48 кбм становить 24592,00 грн.
Згідно Експертного висновку Закарпатської ТПП №В-881/1 від 29.09.2016, загальний обєм лісоматеріалів становить 52,766 кбм (по ТСД 54,49 кбм), відповідають вимогам дров по ГОСТ 3243-88, код УКТЗЕД - 4401 10. Відповідно до Експертного висновку Закарпатської ТПП про вартість товару № О-182 від 29.09.2016, загальна вартість лісоматеріалів обємом 52,76 кбм становить 26383,00 грн.
Митний огляд вищевказаного товару у напіввагонах №68615244, №68407501, №68027531, №67894568, №67849513, №67180521 відповідач, на момент прийняття постанови, не провів.
У ході судового розгляду справи № 822/1360/16 було встановлено, що в період з 11.05.2016 по 20.05.2016 на територію залізничних станцій "Чоп" та "Батєво" Закарпатської митниці ДФС прибули залізничні вагони № 68147156, № 68615244, № 68407501, № 68027531, № 67894568, № 67849513, № 67672113, № 67180521.
За вказаних підстав в постанові від 10.10.16. у справі № 822/1360/16 Хмельницький окружний адміністративний суд дійшов висновку, що Закарпатська митниця ДФС не вчинила визначених законом дій для вчинення митних процедур у строк, встановлений ст. 199 МК України; митне оформлення товару у залізничних вагонах № 68147156, № 68615244, № 68407501, № 68027531, № 67894568, №6 7849513, № 67672113, № 67180521 розпочалося 13.05.2016, 15.05.2016, 16.05.2016, 20.05.2016, 21.05.2016, 22.05.2016, що підтверджується відмітками органу доходів і зборів на  ВМД 400040000/2016/2001, ВМД 400040000/2016/2041; ВМД 400040000/2016/2072; ВМД 400040000/2016/2073; ВМД 400040000/2016/2131; ВМД 400040000/2016/2215; ВМД 400040000/2016/2159; ВМД 400040000/2016/2002.
Суд наголосив, що закарпатська митниця ДФС не вчинила дій, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи, а саме виконання мінімуму митних формальностей.
З врахуванням вказаного суд дійшов висновку, що необхідно визнати бездіяльність Закарпатської митниці ДФС щодо затримки залізничних вагонів Державного підприємства "Шепетівське лісове господарство": № 68147156, № 68615244, № 68407501, № 68027531, № 67894568, № 67849513, № 67672113, № 67180521 протиправною.
Обставини, встановлені у справі № 822/1360/16, суд під час провадження у даній справі вважає такими, що відповідно до приписів ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.
Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").
Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
В силу п. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки, на момент розгляду даної справи набрала законної сили та діє постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.10.16. у справі № 822/1360/16, то встановлені нею факти мають обов`язкову силу для вирішення даної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). 
Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення  або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та  (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України). 
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди. 
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини. 
Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди.
Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є: 
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень. 
Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (статті 1174 Цивільного кодексу України).
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування  відповідальності посадових осіб  та органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу  цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. 
Враховуючи встановлені постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.10.16. у справі № 822/1360/16 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована шкода, завдана неправомірними діями Закарпатської митниці ДФС.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що неправомірні дії (протиправна поведінка) Закарпатської митниці ДФС полягали в тому, що відповідачем-1 не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску, зокрема, залізничних вагонів № 68147156, № 67672113, № 67180521 Державного підприємства "Шепетівське лісове господарство" через державний кордон України у строк, встановлений    ст. 199 Митного кодексу України, оскільки Закарпатською митницею ДФС не надано доказів того, що вона, затримуючи вагони та допускаючи бездіяльність щодо вчинення митних формальностей у строк, що не може перевищувати 30 днів, діяла у спосіб та в межах повноважень, визначених    Митним кодексом України.
Вказане спростовує доводи апелянта щодо відсутності преюдиційних рішень, якими б було встановлено неправомірність дій митниці.
Наявність вини відповідача-1 у вказаних діях встановлена судом, не спростовано під час розгляду справи № 10/7844/19, та відповідно вона за змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України презюмується.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.09.17. у справі № 924/373/17, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.17., встановлено наступне.
Відповідно до накладної № 489211 від 11.05.16. вантажовідправником - державним підприємством "Шепетівське лісове господарство" відправлено зі ст. Шепетівка Південно-Західної залізниці вагон № 68147156 із вантажем "деревина паливна" маршрутом Шепетівка-Ліскова.
Відповідно до актів загальної форми № 7555 від 13.05.2016, № 45 від 16.05.2016, № 52 від 19.05.2016, № 9925 від 15.06.2016, № 236 від 25.09.2016, № 248 від 06.10.2016, № 7038 від 21.10.2016, № 55 від 21.10.2016, № 89 від 11.11.2016, № 7050 від 25.10.2016, № 94 від 11.11.2016 та № 1029 від 20.11.2016 вагон № 68147156, вантажовідправником якого є ДП "Шепетівське лісове господарство", був затриманий митницею для проведення митних формальностей: вагон № 68147156 затримано 13.05.2016 (за актом загальної форми № 7555 від 13.05.2016), випущено 12.11.2016 (що підтверджується актом загальної форми № 1029 від 20.11.2016). Оскільки вантаж підлягав переміщенню через кордон, то, відповідно, підлягав митному оформленню.
АТ "Українська залізниця" на підставі наведених вище актів загальної форми, які складено відповідно до приписів чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, було розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плату за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вагонів.
Відповідно до розрахунку сум за користування вагонами та інших послуг, всього нараховано 289364,18 грн з ПДВ та нарахований відповідно до акту з.ф. №7050 тариф (Чоп - Батьово, Батьово - Чоп, Чоп - Мукачево, Мукачево - Перечин в сумі 5688,00 грн направлено в ЄТехПД для стягнення), всього до оплати 295052,18 грн. За зберігання вантажу у вагоні до зважування по ст. Батьово за 29 доби (перша доба зберігання здійснювалась безоплатно, 3 доби вантаж пробув на майданчику з частковим вивантаженням): 29 діб (зберігання у вагоні до зважування по ст. Батьово) х 48т (вага вантажу) х 4,0 (ставка за 1 т.) х48т х 2,302коф. = 12817,50 грн. За простій 10т вантажу 3 доби з частковим вивантаженням на майданчик МЧ-Львів: 3 доби х 10т х 1,6 (ставка за 1 т. на відкритих складах) х 2,302коеф = 110,50 грн. За простій 38т вантажу 3 доби у вагоні з частковим вивантаженням на майданчик МЧ-Львів: 3 доби х 38т х 4,0 (ставка за 1 т.) х 2,302коф. = 1049,70 грн. За простій 42т вантажу 116 діб (зберігання у вагоні після зважування по ст. Батьово): 116 діб х 42т х 4,0 (ставка за 1 т.) х 2,302коф. = 44861,40 грн. За простій 42т вантажу 11 діб з повним вивантаженням на майданчик МЧ-Львів: 11 діб х 42т х 1,6 (ставка за 1 т. на відкритих складах) х 2,302коеф = 1701,60 грн. За зберігання порожнього вагону 5,9 (ставка за 1 вагон) х 11 діб х 2,302коеф = 149,40 грн. За 3 години маневрової роботи плата склала: 292,60 х 2,302 коеф = 673,60 грн х 6 (3 год. = 6 х 30 хв.) = 4041,60 грн. Плата за відправку повідомлення телеграфом склала: 53,0 х 2,302 коеф. х 6 шт. = 732,00 грн. За зважуванні на вагонних вагах одного вагону плата склала: 75,20 х 2,302 коеф = 173,10 грн. Плата за участь працівника залізниці склала: 66,20 х 2,302 коеф = 152,40 грн; робота МЧ -1 Львів (згідно калькуляції МЧ-1): 3692,82 грн. За актом загальної форми №52 від 19.05.2016р. збір за часткове вивантаження, завантаження та кріплення вантажу згідно розрахунку склав 1003,63 грн. Відповідно до складено акту загальної форми №248 від 06.10.2016 збір за вивантаження, завантаження та кріплення вантажу згідно розрахунку склав 2689,19 грн. Щодо нарахувань, що були здійснені по станції Мукачево: за актом загальної форми № 94 початок затримки вагонів 21.10.2016, закінчення затримки вагонів 11.11.2016. Таким чином, простій склав 496 повних годин. Затримка вагону на залізниці вже склала більше 45 год., а затримка вагону понад 45 год. за таблицею №1 "Ставки плати за користування вантажними вагонами перевізника" складає 16 грн за кожну годину за 1 вагон. Таким чином за користування вагоном на станції Мукачево 496 год. плата склала 18268,70 (496 год. х 16 грн. х 2,302 коеф). За зберігання вантажу у вагоні до зважування за 21 добу збір склав: 21 доба х 42т (вага вантажу) х 4,0 (ставка за 1 т.) х 2,302коф. = 8121,50 грн. За маневрову роботу 1 год. = 292,60 х 2,302 коеф х 2 (2* 30 хв) = 1347,20 грн. Плата за відправку повідомлення телеграфом склала: 53,0 х 2,302 коеф х 2 шт. = 244,0 0 грн. По нарахуванням, що були здійснені по станції Перечин: простій вагону на станції Перечин за актом загальної форми №1029 від 20.11.2016 склав 34 год. Отже, за користування вагоном на станції Перечин за 34 год. плата склала 1252,30 грн (34 год. х 16 грн. х 2,302 коеф). За зберігання вантажу у вагоні до зважування за 2 доби збір склав: 2 доби х 42т (вага вантажу) х 4,0 (ставка за 1 т.) х 2,302коф. = 773,50 грн. За маневрову роботу 1 год. = 292,60 х 2,302 коеф х 2 (2* 30 хв) = 1347,20 грн. Плата за відправку повідомлення телеграфом склала: 53,0 х 2,302 коеф х 1 шт. = 122,00 грн.
З врахуванням наведених вище розрахунків судом встановлено, що загальний збір склав 289364,18 грн. з ПДВ (241136,82 грн + 48227,36 грн ПДВ) + зарахований до сплати за актом загальної форми № 7050 від 25.10.2016  збір в розмірі 5688,00 грн. Загалом - 295052,18 грн.
Отже, вказаним рішенням було стягнуто з державного підприємства "Шепетівське лісове господарство" на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" 295052,18 грн нарахованих платежів за час затримки вагонів.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.09.17. у справі № 924/453/17, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 01.10.18., встановлено, що Державне підприємство "Шепетівське лісове господарство" 18.05.2016 та 20.05.2016 здійснило відправлення вагонів № 67672113, № 67180521 за накладними № 496547, № 496554 зі станції Шепетівка, Південно-Західної залізниці до станції Захонь з вантажем "деревина паливна"; спірні вагони простоювали на станціях Львівської залізниці з 20.05.2016 по 15.11.2016. 
Суд встановив, що в зв`язку з затримкою Закарпатською митницею ДФС України спірних вагонів і виникненням необхідності проведення залізницею операцій, необхідних для здійснення митного огляду, АТ "Українська залізниця" було донараховано додаткові збори і платежі , загальна сума яких становить 522416,85 грн.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.09.17. у справі № 924/453/17 стягнуто з державного підприємства "Шепетівське лісове господарство" на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",  регіональна філія "Львівська залізниця" 522.416,85 грн боргу.
На виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.09.17. у справі № 924/373/17 ДП "Шепетівське лісове господарство" сплачено на користь АТ "Українська залізниця" 295.052,18 грн.
На виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 11.09.17. у справі № 924/453/17 ДП "Шепетівське лісове господарство" сплачено на користь АТ "Українська залізниця" 522.416,85 грн.
Вказане підтверджується поданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (арк. справи 71-74).
Відповідно до частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів    та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з частиною 2 статті 218 МК України    розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.
Частинами 1, 2 статті 325 МК України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.
Діяльність залізниці регулює Статут залізниць України, затверджений    постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998.
Згідно зі статтею 119 Статуту залізниць України    за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням.
Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25 лютого 1999 року, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).    За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Пунктом 4 (абз. 20) Правил користування вагонами та контейнерами визначено, що плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.
При цьому за змістом п. 1.8 розділу ІІІ "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги", затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 (далі - "Збірник тарифів") за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.
Пунктом 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, визначено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.
Виходячи з наведеного, власники товару або уповноважені ними особи мають обов`язок щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення або не виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю.
Адміністративними судами у справі № 822/1360/16 встановлено, що відповідачем-1 не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску обумовлених залізничних вагонів через державний кордон України у строк, встановлений    ст.199 МК України.
Відповідно до частини 1 статті 199 Митного кодексу України    граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для автомобільного транспорту - п`ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур.
При здійсненні перерахунку судом взято до уваги тридцяти денний строк, протягом якого перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України є правомірним, і враховано, що ряд операцій, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.
Врахувавши наведені вище норми, суд встановив, що плата за користування вагоном, плата за зберігання вантажу, плата за маневрову роботу, повідомлення власника вантажу телеграмою з першого по тридцятий день затримки кожного вагону є витратами, що повинні бути понесені саме позивачем відповідно до вказаних положень законодавства, плата за користування вагоном, плата за зберігання вантажу, плата за маневрову роботу, повідомлення власника вантажу телеграмою з тридцять першого по останній день затримки кожного вагону є шкодою.
Наявний у матеріалах справи розрахунок містить детальний опис витрат за кожною операцією, виконаною залізницею, таких як плата за користування вагоном, плата за зберігання вантажу, плата за маневрову роботу, повідомлення власника вантажу телеграмою, по кожному вагону окремо, з періодом затримки вагонів з врахуванням вимог ч. 1 ст. 199 Митного кодексу України.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що  розмір завданої позивачу шкоди з тридцять першого по останній день затримки вагонів № 68147156, № 67672113, № 67180521 склав 662673,79 грн.
Наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Закарпатської митниці ДФС та понесеними позивачем збитками судом встановлено з огляду на те, що фактично витрати з плати за користування вагоном, плати за зберігання вантажу, плати за маневрову роботу, повідомлення власника вантажу телеграмою за вказані періоди по означеним вагонам було понесено саме внаслідок протиправного нездійснення відповідачем-1 визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничних вагонів № 68147156, № 67672113, № 67180521 позивача через державний кордон України у строк, встановлений    ст. 199 Митного кодексу України. 
Вказане спростовує доводи апелянта про  відсутність причинно-наслідкового зв`язку та недоведеність розміру шкоди та її завдання з винних дій відповідача-1.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи містять достатні докази наявності протиправної поведінки відповідача-1 як складової відшкодування шкоди, наявність заподіяної діями вказаного учасника судового процесу шкоди; причинний зв`язок між ними.
Відшкодування шкоди в даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України  відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. 
Приписами п. 2 ч. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Згідно з п. 1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.11. (далі - Порядок), Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. 
Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень (п.п. 2 п. 35 Порядку).
У відповідності до Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.15., (п. 1) Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Таким чином управління наявними коштами Державного бюджету України, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів і позабюджетними коштами установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, фінансування його видатків входить до компетенції Державної казначейської служби України.
Враховуючи положення вищенаведених норм чинного законодавства України, позивачу надане право звернутися до суду з вимогою про відшкодування з Державного бюджету України державою в особі органів, які виконують функції управління коштами Державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених державою на утримання органів, що завдали шкоду. 
На підставі вищенаведеного колегія суддів  вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог. 
Статтею          86          Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі стосовного порушення Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права, оскільки судом були дотримані всі вимоги щодо повного та всебічного розгляду справи.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Закарпатська митниця Державної фіскальної служби України, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі № 910/7844/19, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі № 910/7844/19 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі № 910/7844/19  залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи  № 910/7844/19.
Повний текст постанови складено та підписано 28.01.2020.

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                Л.Г. Сітайло

                                                                                Б.О. Ткаченко