ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11893/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  28 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді                     Парінова А.Б.,
суддів:                                        Горяйнова А.М., 
                                                  Губської Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЛЕНД" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЛЕНД" до  Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЛЕНД" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про:
- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у прийнятті податкової декларації від 14.02.2019 № 27112/10/26-15-12-09-18; 
- зобов`язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації позивача як платника єдиного податку четвертої групи.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЛЕНД" подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.
Доводи апелянта обґрунтовані тим, що код органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки за КОАТУУ є факультативним реквізитом податкової декларації, а отже не зазначення даного коду не є підставою для відмови у прийнятті податкової декларації.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЛЕНД" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та на підставі п.3 ч.1 ст.311 призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгялду даної справи.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ "АГРОСЛЕНД" є платником єдиного податку четвертої групи у 2018 році, що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 28.02.2018 №2239/10/26-58-12-02-06.
11 лютого 2019 року позивачем направлено до Головного управління ДФС у м. Києві загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік, яка, відповідно до квитанції № 2 від 12.02.2019 була доставлена до районного рівня та зареєстрована за № 9017084818.
Листом від 14.02.2019 №27112/10/26-15-12-09-18 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило позивача про відмову у прийнятті звітності у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «код органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки за КОАТУУ», оскільки в декларації вказано невірний код органу місцевого самоврядування.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням про відмову у прийнятті звітності, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Положеннями пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
За приписами пункту 46.5 цієї статті форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Зазначене положення кореспондується також із пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. 
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Згідно з пунктом 49.15 цієї статті податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Перелік обов`язкових реквізитів, які повинна містити податкова декларація, визначений пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України.
Пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ.
В контексті викладеного, суд першої інстанції вірно вказав, що реквізити, визначені пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України є обов`язковими для заповнення у податковій декларації за умови, якщо такий реквізит передбачений формою податкової декларації, тобто визначений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відтак, положеннями Податкового кодексу України визначено такі реквізити, які є обов`язковими для всіх податкових декларацій та такі, що є обов`язковими лише у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування та передбачається формою податкової декларації.
В свою чергу, наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578 затверджено форму податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи, де в рядку дев`ятому передбачено зазначення коду органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки за КОАТУУ.
Крім того, у примітках до форми податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи зазначено перелік випадків, у яких той чи інший рядок податкової декларації не заповнюється. Відповідно до примітки 5 зазначеної форми податкової декларації при поданні загальної, нової загальної або уточнюючої загальної декларації заповнюється код органу місцевого самоврядування за основним місцем обліку платника податків.
Отже, оскільки апелянтом самостійно визначено тип податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи як «загальну», а тому у рядку дев`ятому необхідно було зазначити код органу місцевого самоврядування за основним місцем обліку платника податків, тобто Солом`янського району м. Києва - 8038900000 . Натомість, у направленій податковій декларації у рядку дев`ятому зазначено - 0000000000, що свідчить про допущення ТОВ «АГРОСЛЕНД» помилки при зазначенні обов`язкового реквізита податкової декларації.
В контекті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що подана ТОВ "АГРОСЛЕНД" податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи та зареєстрована 11.02.2019 за № 9017084818, не відповідала вимогам пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу, а відтак була правомірно не прийнята як податкова звітність на підставі пункту 49.11 статті 49 ПК України.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта про необов`язковість зазначення у загальній декларації коду КОАТУУ, з огляду на те, що така податкова звітність не стосується та не впливає на адміністрування податків та зборів, оскільки платник податків не уповноважений на власний розсуд визначати доцільність заповнення того чи іншого рядка податкової декларації, позаяк форма податкової декларації затверджена належним чином та у ній передбачено зазначення відповідних відомостей, визначених пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.
Відтак, за відсутності належних доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України та давали обґрунтовані підстави для висновку про дотримання апелянтом порядку заповнення податкової звітності, підстави для задоволення вимог апелянта відсутні.
Колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга не містить аргументованих доводів на підтвердження обґрунтованості висловленої правової позиції, позаяк доводи позивача щодо дотримання вимог ПК України спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.
Натомість, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням чинних норм матеріально та процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310-311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЛЕНД" залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                      Парінов А.Б.

Судді:                                                                                          Горяйнов А.М.

                                                                                                    Губська Л.В.