Постанова
Іменем України
 
11 грудня 2019 року
м. Київ
 
Справа № 761/38689/15-ц
Провадження №14-530 цс 19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Пророка В. В.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за скаргою ОСОБА_1   про визнання неправомірними дій начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Воробйова О. В. та зобов`язання вчинити певні дії
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року, постановлену в складі суддів Болотова Є. В., Білич І. М., Поліщук Н. В.
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст вимог скарги
 
1.             У 2015 році ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйова О. В. (далі - УДВС ГТУЮ у м. Києві) щодо нездійснення ним перевірки матеріалів виконавчого провадження № 22676216 у відповідності до норм чинного законодавства, невжиття заходів реагування за скаргою ОСОБА_1 від 18 листопада 2015 року; зобов`язати начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216 відповідно до норм чинного законодавства, про результати якої у встановленому порядку повідомити ОСОБА_1 ; визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішка О. О. (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ), що полягає у неналежному розгляді скарги ОСОБА_1 від 01 жовтня 2015 року та звернення ОСОБА_2 від 02 жовтня 2015 року; зобов`язати начальника ВДВС Шевченківського РУЮ Хорішка О. О. належним чином розглянути скаргу ОСОБА_1 від 01 жовтня 2015 року та звернення ОСОБА_2 від 02 жовтня 2015 року, надавши повну і обґрунтовану відповідь.
 
2.             Скарга обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року та ухвалою про виправлення описки у даному рішенні від 26 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» задоволені, стягнутий з банку банківський метал у вигляді злота 999,9 проби зливками загальною вагою 940 грамів, 1 065,00 грн. як частину нарахованих відсотків (5 грамів), що має виплачуватися в національній валюті, та 1820 грн. судових витрат.
 
3.             11 листопада 2010 року до ВДВС Шевченківського РУЮ на підставі статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон про ВП 1999) подана заява про примусове виконання вищезазначеного рішення суду та виконавчий лист № 2-6300/10, виданий 07 травня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва.
 
4.             18 листопада 2010 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ Артемчуком Т. В. винесена постанова № 22676216 про відкриття виконавчого провадження та її копії направлені сторонам.
 
5.             Незважаючи на те, що подальші дії та бездіяльність державних виконавців в рамках виконавчого провадження № 22676216 були предметом судових розглядів та перевірок, проведених керівниками УДВС ГТУЮ у м. Києві, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року станом на день звернення до суду зі скаргою не виконане.
 
6.             01 жовтня 2015 року скаржник в порядку статті 82 Закону про ВП 1999 на адресу начальника ВДВС Шевченківського РУЮ Хорішка О. О. подала скаргу на бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Бовкунова В. І., що полягає у відмові виконати ухвалу Апеляційного суду від 31 травня 2012 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року, і здійснити купівлю банківських металів (золота) за рахунок стягнутих з боржника грошових коштів. 
 
7.             02 жовтня 2015 року представник скаржника - ОСОБА_2 , звернувся до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ Хорішка О. О. під час здійснення останнім особистого прийому громадян з питаннями необхідності зазначення причин та підстав відмови державних виконавців ВДВС Шевченківського РУЮ виконати вищевказані судові рішення та вчинити дії з метою купівлі банківського металу за рахунок списаних з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 грошових коштів.
 
8.             Оскільки жодної відповіді на вищевказані звернення від ВДВС Шевченківського РУЮ не надходило, 18 листопада 2015 року скаржник звернулася до УДВС ГТУЮ у м. Києві зі скаргою, у якій відповідно до положень ст. ст. 82, 83 Закону про ВП 1999 просила:
 
-                 здійснити перевірку виконавчого провадження № 22676216 на предмет своєчасності, правильності і повноти дій, вчинюваних керівником та державними виконавцями ВДВС Шевченківського РУЮ на виконання вказаних рішень;
 
-                 перевірити дотримання начальником ВДВС Шевченківського РУЮ Закону про ВП 1999 та Закону України «Про звернення громадян» при розгляді скарги від 01 жовтня 2015 року та усного звернення (клопотання) представника від 02 жовтня 2015 року;
 
-                 за результатами перевірки винести відповідну постанову, копію якої направити на адресу скаржника.
 
9.             18 грудня 2015 року від УДВС ГТУЮ у м. Києві на адресу скаржника надійшов лист № 1045/04-31 від 02 грудня 2015 року, зі змісту якого, на думку скаржника, вбачається, що звернення належним чином не розглянуте, а це свідчить про відсутність будь-якого контролю з боку начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві за виконавчим провадження № 22676216.
 
10.        Крім того, у даному листі вказано, що відповіді на звернення скаржника та звернення його представника надано ВДВС Шевченківського РУЮ 30 жовтня 2015 року шляхом направлення їх на адресу скаржника простою кореспонденцією. Оскільки, на думку скаржника, відповідь начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. є формальною, тому вважає, що начальник не здійснив у повному обсязі контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання ВДВС Шевченківського РУЮ рішення Шевченківського районного суду від 12 лютого 2010 року, ухвал Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року та 21 серпня 2015 року, ухвал Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2012 року, 03 червня 2015 року, 22 жовтня 2015 року та належним чином не перевірив виконавче провадження № 22676216.
 
11.        Скаржник вказує, що у листах начальника ВДВС Шевченківського РУЮ від 30 жовтня 2015 року зазначено про невідповідність скарги від 01 жовтня 2015 року та усного звернення (клопотання) представника від 02 жовтня 2015 року вимогам частини шостої статті 82 Закону про ВП 1999, а тому були розглянуті у порядку, встановленому Закону України «Про звернення громадян», однак, як вважає скаржник, вказані скарга та звернення (клопотання) належним чином розглянуті не були.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
 
12.        Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року скарга ОСОБА_1 задоволена в повному обсязі.
 
13.        Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року скасована ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. щодо нездійснення ним перевірки матеріалів виконавчого провадження №22676216 та зобов`язання останнього провести відповідну перевірку, а питання в цій частині передане на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті ухвала залишена без змін.
 
14.        Ухвала Апеляційного суду м. Києва мотивована тим, що суд першої інстанції об`єктивно не встановив наявності правових підстав для зобов`язання указаної посадової особи провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216.
 
15.        Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року, відмовлено в повному обсязі у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві та зобов`язання вчинити дії.
 
16.        Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва мотивована тим, що станом на день подання скарги ОСОБА_1 (23 грудня 2015 року) не існувало жодних правових підстав для зобов`язання начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216.
 
17.        Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. та зобов`язання вчинити дії - відмовлено повному обсязі.
 
18.        Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва мотивована тим, що перевірка матеріалів виконавчого провадження № 22676216 начальником УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйовим О.В. була здійснена повно і об`єктивно та відповідає вимогами Наказу Міністерства Юстиції України від 01 грудня 2004 року № 136/5, отже відсутні підстави для повторного проведення перевірки.
 
19.        19 вересня 2017 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва скасована ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року, закрите провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. та зобов`язання вчинити дії.
 
20.        Ухвала Апеляційного суду м. Києва мотивована тим, що ОСОБА_1 оскаржує дії начальника ДВС, вчинені ним не під час виконання судового рішення, а під час виконання ним владних управлінських функцій по перевірці підлеглих осіб з приводу дотримання останніми вимог закону під час виконання судового рішення, а тому у даному випадку має місце публічно-правовий спір між фізичною особою (заявником) та суб`єктом владних повноважень (заінтересована особа), який підлягає розгляду не в порядку цивільного судочинства, а відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
21.        У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), вважаючи, що ухвала Апеляційного суду м. Києва прийнята у результаті неправильного застосування судом норм матеріального права та істотного порушення норм процесуального права, а тому підлягає скасування, а справа - направленню для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
22.        У касаційній скарзі зазначається, що висновок Апеляційного суду м. Києва є помилковим, оскільки до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників. Враховуючи те, що виконавчий лист № 2-6300/10, на підставі якого ВДВС Шевченківського РУЮ 18 листопада 2010 року відкрив виконавче провадження № 322676216, був виданий Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення у цивільній справі, а предметом скарги є постанова начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. про перевірку саме даного виконавчого провадження, скаржник вважає, що судова справа підлягала розгляду Апеляційним судом м. Києва у порядку, визначеному розділом VII Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року (чинній на час звернення зі скаргою та розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, далі - ЦПК України 2004), саме як скарга на рішення іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України 2004.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
23.        Ухвалою ВССУ від 18 жовтня 2017 року, крім іншого, поновлений строк ОСОБА_1 на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року, а ухвалою ВССУ від 21 листопада 2017 поновлений строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року.
 
24.        Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року залишені без змін.
 
25.        Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
26.        Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
27.        04 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року.
 
28.        18 вересня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла зазначену справу до провадження та призначила до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (письмового провадження).
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
29.        Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
30.        Відповідно до вимог частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Аналогічна норма містилася і в частині першій статті 18 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
 
31.        Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, насамперед цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
 
32.        За приписами частини четвертої статті 82 Закону про ВП 1999 рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.
 
33.        Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
34.        Згідно із частиною другою статті 384 ЦПК України 2004 скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.
 
35.        Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України 2004 з особливостями, установленими статтею 386 ЦПК України 2004, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби (далі - ДВС), рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. 
 
36.        За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України 2004).
 
37.        Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом ДВС.
 
38.        У пункті 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - КАС України 2005) зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України 2005).
 
39.        Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
 
40.        Частиною першою статті 181 КАС України2005 передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
 
41.        Зазначена норма є загальною і стосується усіх випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльність відділу ДВС, крім тих, що передбачені прямо в окремому законі.
 
42.        Оскільки порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, вчинених на виконання судових рішень, постановлених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України 2004, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.
 
43.        У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки його перевірка на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року матеріалів виконавчого провадження № 22676216, за результатами якої 08 квітня 2016 року винесено постанову, є неповною та необ`єктивною. Тобто на виконання рішення, ухваленого у порядку цивільного судочинства.
 
44.        Питання юрисдикційності справ за скаргами на дії державного виконавця вже було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 1207/1329/12 (провадження № 14-19 цс 19), від 20 червня 2018 року в справі № 553/1642/15-ц (провадження № 14-207 цс 18), від 14 листопада 2018 року в справі № 707/28/17-ц (провадження № 14-354 цс 18). З цього приводу зроблено висновок про те, що вказані справи мають розглядатися у порядку того судочинства, у якому постановлені судові рішення, на виконання яких видано виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню. Підстав для відступу від такого висновку не вбачається.
 
45.        Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
 
46.        За приписами частини шостої статті 411 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
47.        Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду 
 
постановила:
 
1.        Задовольнити касаційну скаргу ОСОБА_1 .
 
2.        Скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року, направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | В. В. Пророк
Судді: | Н. О. Антонюк | О. Р. Кібенко
| Т. О. Анцупова | В. С. Князєв
| С. В. Бакуліна | Л. М. Лобойко
| В. В. Британчук | Н. П. Лященко
| Ю. Л. Власов | О. Б. Прокопенко
| М. І. Гриців | Л. І. Рогач
| Д. А. Гудима | О. М. Ситнік
| Ж. М. Єленіна | О. С. Ткачук
| О. С. Золотніков | О. Г. Яновська