УХВАЛА

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №400/1372/19
адміністративне провадження №К/9901/3670/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №400/1372/19 за позовом Управління Держпраці у Миколаївській області до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Голта» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
Управління Держпраці у Миколаївській області звернулося з позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Голта", в якому просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до відповідача шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 10923 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 1 ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 10922 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 2); ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 9200 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 3); ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 9201 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 4).
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Голта" (вул. Грушевського, 41, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, ЄДРПОУ 37113834) шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 10923 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 1); ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 10922 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 2); ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 9200 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 3); ліфта пасажирського ПП-400А заводський № 9201 (вул. Грушевського, 41 під`їзд 4).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
У поданій касаційній скарзі відповідач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Однак пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Предметом розгляду в цій справі є застосування заходів реагування у сфері державного контролю, пов`язані з утриманням та експлуатацією машин, механізмів, устаткування. 
Відкриваючи провадження у зазначеній справі, суд першої інстанції, виходячи з положень пункту 20 частини першої статті 4 та статті 257 КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та розглянув вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Держпраці у Миколаївській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №400/1372/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

.........................

.........................

..........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова
Судді Верховного Суду