ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1649/20 Справа № 202/6234/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк”, Південний відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Астапової О.В., –

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк”, Південний відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Астапової О.В.

Скарга мотивована тим, що 09.08.2019 року з відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що відносно нього в рамках виконавчого провадження № 51177236 відкритого 19.05.2016 року, наявне обтяження № 14661119 (спеціальний розділ), яке зареєстровано 25.05.2016 року на підставі постанови державного виконавця Баглійського ВДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ Дніпропетровської області Астапової О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначав, що жодної постанови, повідомлення або виклику по вказаному виконавчому провадженню він не отримував та інформацію про нього отримав з відомостей відкритих державних реєстрів та сайту ДП “Сетам”, згідно якої виконавче провадження № 51177236 відкрито на підставі виконавчого документу № 202/37797/13-ц, виданого 05.04.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

09 серпня 2019 року згідно даних інтернет-сайту ДП “Сетам” йому стало відомо, що у рамках вказаного виконавчого провадження, його майно тричі виставлялось на електроні торги ДП “Сетам”, а саме будівля магазину загальною площею 200,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Останні, треті торги були призначені на 22.06.2017 року, але так і не відбулись за відсутності допущених учасників торгів. У подальшому, виконавче провадження було завершено.

На думку скаржника, у зв`язку із тим, що торги не відбулись та стягувач не заявив бажання залишити майно за собою, арешт на майно повинен бути скасований.

10 серпня 2019 року він звернувся до держаної виконавчої служби із заявою про скасування арешту, однак до теперішнього часу жодної відповіді не отримав, що зумовило його звернутись до суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 51177236.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Баглійського ВДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ Дніпропетровської області Астапова О.В. щодо: неприйняття постанови про часткове зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 шляхом зняття арешту з нерухомого майна – будівлі магазину загальною площею 200,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений в рамках виконавчого провадження № 51177236; невнесення змін у обтяження, яке міститься у державному реєстрі речових прав на нерухомого майно, виключивши з вказаного обтяження арешт з вказаного нерухомого майна, накладеного у рамках виконавчого провадження № 51177236; не видалення запису з Єдиного реєстру боржників відносно боржника ОСОБА_1 ; зобов`язати Південний ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області прийняти постанову про часткове зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 шляхом зняття арешту з нерухомого майна – будівлі магазину загальною площею 200,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено в рамках виконавчого провадження № 51177236 та внести зміни у обтяження: 14661119 (спеціальний розділ), зареєстровано: 25.05.2016 року, яке міститься у державному реєстрі речових прав на нерухомого майно, виключивши з вказаного обтяження арешт з нерухомого майна – будівлі магазину загальною площею 200,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладено в рамках виконавчого провадження № 51177236 та видалити запис з Єдиного реєстру боржників відносно боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзивах на апеляційну скаргу, АТ КБ “ПриватБанк” та Південний ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що на виконанні Південного ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області у період з 19.05.2016 року по 27.09.2017 рік перебувало виконавче провадження за № 51177236 з примусового виконання виконавчого листа № 202/37797/13-ц від 05.04.2016 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” заборгованість в розмірі 7 154,66 доларів США.

Постановою державного виконавця Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Астаповою О.В. від 19.05.2016 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення 7 154,66 доларів США та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

В ході проведення виконавчих дій, 13.09.2016 року державним виконавцем було виявлено нерухоме майно, а саме будівля магазину загальною площею 200,6 м.кв., яка складається з нежитлового приміщення підвалу площею 98,7 м.кв. і приміщення першого поверху площею 101,9 м.кв., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., що належить боржнику, про що складено акт опису й арешту майна.

18 квітня 2017 року вищезазначене нерухоме майно державним виконавцем було передане на реалізацію до ДП “Сетам”, про що свідчить відповідна заявка № 08/13.16/2187.

Згідно протоколу проведення останніх електронних торгів за № 265252 від 22.06.2017 року, торги визнані такими, що не відбулися.

06 липня 2017 року за вих.№ 08/13.16-14/9420 державним виконавцем Південного ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Астаповою О.В. було запропоновано нереалізоване майно стягувачу ПАТ КБ “ПриватБанк” та даний лист отримано представником банку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У зв`язку з тим, що стягувач не надав своєї згоди на залишення за собою вищезазначеного нереалізованого майна в рахунок погашення боргу, 27.09.2017 року державним виконавцем Астаповою О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.3 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”.

Надалі, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист № 202/37797/13-ц від 05.04.2016 року, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” заборгованість в сумі 7 154,66 доларів США, яка станом на 19.09.2018 року складає 200 516,50 грн., було повторно пред`явлено на примусове виконання до Південного ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, на підставі чого в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадження за № АСВП 57210751 державним виконавцем було повторно описане та передане на реалізацію майно боржника, а саме будівлю магазину загальною площею 200,6 м.кв., яка складається з нежитлового приміщення підвалу площею 98,7 м.кв. і приміщення першого поверху площею 101,9 м.кв., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів за № 423828 від 06.08.2019 року останні електроні торги не відбулися та державним виконавцем відділу направлено лист стягувачу з пропозицією залишення за собою нереалізованого на електронних торгах в ДП “Сетам” майна боржника.

На час розгляду справи в суді першої інстанції, державним виконавцем відділу очікувалась згода або відмова стягувача про залишення за собою в рахунок погашення боргу нереалізованого майна.

Крім того, на теперішній час на примусовому виконанні у Південному ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області відносно Куц ОСОБА_2 перебувають наступні виконавчі провадження: виконавче провадження за № АСВП 59946814 з примусового виконання постанови серії ЕАВ № 1394709 від 05.08.2019 року, виданої Кам`янським ВП ГУНП в Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.; виконавче провадження за № АСВП 59390160 з примусового виконання постанови ЕАВ № 1042148 від 04.04.2019 року, виданої ДПГІ УПП у м. Дніпрі про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.; виконавче провадження за № АСВП 59660152 з примусового виконання постанови ЕАВ № 1073901 від 16.04.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.

Станом на 21.10.2019 року заборгованість, штрафи, виконавчий збір та витрати виконавчого провадженим не сплачено.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України “Про виконавче провадження” примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 10 Закону України “Про виконавче провадження”, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Статтею 18 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України “Про виконавче провадження” строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано виходив з того, що дії державного виконавця є правомірними та вчинені відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”, державним виконавцем вжито всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення суду та на час розгляду справи в суді першої інстанції виконавче провадження перебувало на стадії очікування відповіді від стягувача на пропозицію про залишення за собою майна, яке не було реалізоване внаслідок електронних торгів.

Встановивши зазначені обставини, керуючись статтями 447-451 ЦПК України, Законом України “Про виконавче провадження”, суд першої інстанції постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону, висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що йому не було відомо про існування будь-яких виконавчих проваджень відкритих відносно нього, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спростовуються дослідженими як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції матеріалами виконавчого провадження, в яких наявні повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчать про отримання боржником ОСОБА_1 поштових відправлень від державної виконавчої служби (а.с.132,134,135).

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з неповним з`ясуванням судом обставин справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

З матеріалів виконавчого провадження убачається, що всі дії державного виконавця були направлені виключно на виконання вимог виконавчого документу, в порядок та спосіб визначений Законом України “Про виконавче провадження”.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Крім того, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції стали відомі наступні обставини. Так, 19.08.2019 року державним виконавцем відділу було направлено лист стягувачу з пропозицією залишення за собою нереалізованого на електронних торгах в ДП “Сетам” майно боржника. У зв”язку з тим, що стягувач не надав своєї згоди залишити за собою нерухоме майно боржника, державним виконавцем відділу 23.10.2019 року на підставі п.3 ч.1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий збір у розмірі 2051,65 грн. виділено в окреме виконавче провадження № АСВП 60420145 та на даний час перебуває на виконанні у відповідному відділі ДВС. Та на підставі п.п.1,3,11 ч.1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” арешт з майна боржника накладений в рамках виконавчого провадження № 51177236 — знятий.
Тобто, на теперішній час виконавче провадження № 51177236 закрито, виконавчий документ повернуто стягувачу, арешт з майна боржника накладений в рамках виконавчого провадження № 51177236 — знятий.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко