ПОСТАНОВА
Іменем України

11 лютого 2020 року 

Київ
справа №200/20503/18(2а/200/800/18)
адміністративне провадження №К/9901/31355/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,
суддів Мельник-Томенко Ж.М., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (головуючий суддя: Головко О.В., судді Добродняк І.Ю., Бишевська Н.А.)

у справі №200/20503/18 (2-а/200/800/18)
за позовом ОСОБА_1 
до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

І. Історія справи

ОСОБА_1 у грудні 2018 року звернувся до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі - «Інспектор ОСОБА_2») з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії Інспектора ОСОБА_2. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії НК №307101 від 13 грудня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн за порушення частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - «КУпАП»); 

- визнати протиправною і скасувати постанову серії НК №307101 від 13 грудня 2018 року у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач виніс стосовно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 КУпАП у зв`язку з тим, що водій не виконав вимоги знаку «Обгін заборонено», чим порушив вимоги пункту 33 Правил дорожнього руху. Позивач вважає, що Інспектор ОСОБА_2 безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення він не допускав, а процедура притягнення до адміністративної відповідальності порушена. З огляду на викладене, ОСОБА_1. вважає оскаржувану постанову відповідача протиправною. 

Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська своїм рішенням від 28 лютого 2019 року позов задовольнив: постанову серії НК №307101 від 13 грудня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП скасував, а провадження у справі закрив. Це рішення мотивоване тим, що відповідач не надав доказів на підтвердження правомірності своїх дій і не спростував доводи позивача, якими обґрунтовано його позов.

Не погоджуючись з цим рішенням Інспектор ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. 

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 жовтня 2019 року повернув апеляційну скаргу відповідача на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), оскільки встановив, що вона підписана ОСОБА_2 без зазначення його посадового становища. 

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року й направити справу до цього ж суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зазначає, що його посадове становище як інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області випливає зі змісту апеляційної скарги та було встановлено судом першої інстанції. На думку скаржника, це свідчить про те, що апеляційна скарга була подана ним саме як Інспектором ОСОБА_2

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить задовольнити.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

З матеріалів справи випливає, що суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, відповідача виходив з того, що вона підписана ОСОБА_2. без зазначення його посадового становища.

Так, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо вона подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Проте зі змісту апеляційної скарги слідує, що вона подана відповідачем - інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 у зв`язку з оскарженням позивачем у судовому порядку постанови від 13 грудня 2018 року серії НК №307101, винесеної ОСОБА_2 як інспектором патрульної поліції. 

Крім того, посадове становище ОСОБА_2 було встановлено судом першої інстанції при ухваленні рішення від 28 лютого 2019 року, де відповідачем значиться «інспектор роти №1 БПП патрульної поліції в місті Кременчук Полтавської області Будніков Вадим Всеволодович». 

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 у цій справі звернувся з апеляційною скаргою як інспектор роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції.

Водночас слід звернути увагу на те, що у рішенні суду першої інстанції та у вступній частині оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції ім`я ОСОБА_2 зазначено як « ОСОБА_4 », тоді як у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали суду апеляційної інстанції, а також в оскаржуваній постанові серії НК №307101 ім`я відповідача вказано як « ОСОБА_5 ». Це свідчить про можливі описки, допущені судом першої інстанції, що однак не впливає на суть питання щодо відсутності встановлених процесуальним законом підстав для повернення Третім апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги Інспектора ОСОБА_2. До того ж відповідач в апеляційній скарзі звертав увагу суду апеляційної інстанції на ряд описок, допущених судом першої інстанції, зокрема щодо імені відповідача та формулювання його посадового становища, які, як випливає з оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції врахував.

Отже, апеляційний суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України (у зв`язку з підписанням апеляційної скарги особою, посадове становище якої не зазначено). 

Відтак, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №214/6999/17. 

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статями 341, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №200/20503/18 (2-а/200/800/18) скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М.          Мартинюк
Ж.М.          Мельник-Томенко
М.М.          Яковенко,
Судді          Верховного Суду