Ухвала
 
03 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/15499/17
провадження № 61-23328ск19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року в справі за скаргою боржника ОСОБА_2 , за участю старшого державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича Олексія Валерійовича, Державного підприємства «Сетам», стягувача: Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, закриття виконавчого провадження,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
20 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в межах цивільного процесуального законодавства України, його повноваження визначені Главою  2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження». 
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Такі підстави викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, судові рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 400 ЦПК України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Враховуючи положення наведеної норми Закону, а також те, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 не викладені передбачені ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись пунктом 4 частиною четвертою статті 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року повернути заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев