ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2020 року 
Київ
справа №807/866/17
адміністративне провадження №К/9901/4561/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Губської О.А., Єресько Л.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 807/866/17

за позовом  ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України в особі президента Гадзало Я.М., треті особи: Конкурсна комісія для проведення конкурсу на посаду директора ДП "Дослідне господарство імені О.В. Суворова" Національного наукового центру "Інституту виноградства і виноробства імені В. Є. Таїрова" в особі голови Стасіва О.Ф., ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, скасування наказу та результатів конкурсу,

за касаційною скаргою    Національної академії аграрних наук України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року (головуючий суддя - Гаврилко С.Є.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Матковської З.М., суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.) 

І РУХ СПРАВИ
1.           ОСОБА_1 в особі представника Меренич М.І. звернувся в суд із позовом до Національної академії аграрних наук України в особі президента Гадзало Я.М., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача конкурсна комісія для проведення конкурсу на посаду директора ДП «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» в особі голови Стасіва І.Ф. про визнання незаконним та скасування п.1 наказу Президента Національної академії аграрних наук України № 30-к від 02.02.2017 «Про проведення конкурсу на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» та додаток №1 до цього наказу; визнання протиправними дій Національної академії аграрних наук України щодо оприлюднення 08.02.2017 на сайті НААН України оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова»; визнання незаконними та скасування результатів конкурсу на заміщення вакантної посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова», який відбувся 14.03.2017 та оформлений протоколом конкурсної комісії від 14.03.2017.
2.          Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Президента Національної академії аграрних наук України щодо встановлення вимог до претендента на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова «Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова», що зафіксовані в додатку № 1 до Наказу Національної академії аграрних наук України № 30-к від 07 лютого 2017 року. Визнано протиправними дії Національної академії аграрних наук України щодо оприлюднення 08 лютого 2017 року на сайті Національної академії аграрних наук України оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова «Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова». Визнано протиправними та скасовано результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова», який відбувся 14 березня 2017 року та оформлений протоколом конкурсної комісії № 2 від 14 березня 2017 року. У задоволенні позовної заяви у частині решти позовних вимог відмовлено.
3.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Національної академії аграрних наук України звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить їх скасувати та закрити провадження у справі.  
4.          Верховний Суд ухвалою від 31 січня 2018 року відкрив касаційне провадження за скаргою Національної академії аграрних наук України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року.
5.          В подальшому, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л. (відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі №807/866/17 (провадження К/9901/4561/17).
6.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 12.06.2019 року касаційну скаргу у справі №807/866/17 (провадження К/9901/4561/17) передано на розгляд колегії суддів у складі: Калашнікова О.В. (головуючий суддя), судді: Білак М.В., Губська О.А.
7.          Позивач заперечень на касаційну скаргу не надавав.
II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8.          07 лютого 2017 року Президентом Національної академії аграрних наук України було прийнято Наказ №30-к «Про проведення конкурсу на посаду директора ДП «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова».
9.          Пунктом першим вказаного наказу та Додатком №1 до нього оголошено відкритий конкурсний відбір на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова «Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова», яким визначено умови і порядок проведення конкурсного відбору у тому числі визначено вимоги до претендента.
10.          Додатком №2 до Наказу від 07 лютого 2017 року № 30-к «Про проведення конкурсу на посаду директора ДП «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова», затверджено склад відповідної конкурсної комісії.
11.          На офіційному сайті Національної академії аграрних наук України, 08 лютого 2017 року оприлюднено відповідне оголошення про конкурс на заміщення вакантної посади директора ДП «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова».
12.          Результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора ДП «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» оформлені рішенням конкурсної комісії та зафіксовані протоколом № 2 від 14 березня 2017 року.

ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13.          Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку, що відповідачем допущено порушення Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року №777 при проведенні конкурсного відбору на заміщення вакантної посади та Порядку проведення конкурсного відбору керівників державних підприємств мережі Національної академії аграрних наук України , затвердженого Постановою Президії НААН України 26 жовтня 2016 року (Протокол № 16).
14.          Стосовно юрисдикції даного спору суди зазначили, що відповідач наділений повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, тобто на основі законодавства здійснює владні управлінські функції, отже даний спір є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Крім того, ухвалою Печерського районного суду міста Києва, що постановлена в цивільній справ № 757/26198/17-ц від 16 травня 2017 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук щодо визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії на посаду керівника Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова», яке оформлене відповідним протоколом від 14 березня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з тим, що даний спір необхідно розглядати відповідно до норм КАС України (номер рішення в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 66624480).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
15.           Доводи касаційної скарги зводяться до того, що відповідач не є суб`єктом владних повноважень, що виключає розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства. Зокрема, касатор зазначив, що аналогічні справи  перебувають на розгляді у Печерському районному суді м.Києва в порядку цивільного судочинства, а також у Касаційному цивільному судів у складі Верховного суду.
16.          У зв`язку із зазначеним просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та закрити провадження у справі.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.           Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
18.           При цьому, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19.           Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
20.           Стосовно порушень порядку проведення конкурсу суди попередніх інстанцій встановили наступне.
21.          Постановою Кабінету Міністрів України за №777 від 03 вересня 2008 року затверджений Порядок конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки (далі - Порядок №777), яким затверджено процедуру такого відбору.
22.          Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку №777, підставою для оголошення конкурсного відбору є рішення (наказ) міністерства, Фонду державного майна або іншого органу, який виконує функцію з управління підприємством (далі - суб`єкт управління), із зазначенням строку приймання заяв і проведення конкурсного відбору.
23.          Для проведення конкурсного відбору, згідно пункту 3 цього Порядку, суб`єкт управління утворює відповідну комісію, яка на підставі пункту Порядку оприлюднює на сайті суб`єкта управління не пізніше, ніж протягом 10 днів після прийняття рішення, - оголошення про проведення конкурсного відбору та розробляє і затверджує вимоги до претендентів.
24.           В ході розгляду справи, суди першої та апеляційної інстанцій констатували, що відповідачем не було надано належних доказів, які б свідчили про прийняття рішення конкурсною комісією для проведення конкурсу на посаду директора ДП «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» з приводу розроблення та затвердження вимог до претендентів. 
25.           При цьому, відповідачем самостійно визначено вимоги до претендента, про що свідчить пункт 9 додатку № 1 до наказу НААН №30 -к від 07 лютого 2017 року.
26.           Таким чином, суди дійшли правильного висновку про те, що вимоги до претендента на посаду директора ДП «Дослідне господарство імені О.В.Суворова» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства імен В.Є.Таїрова» розроблено та затверджено Національною академією аграрних наук України, а не відповідною комісією, як того вимагає пункт 3  Порядок №777.  
27.           Суди також вказали, що під час судового розгляду відповідачем та третіми особами, не надано доказів, які б дали можливість ідентифікувати суб`єкта ініціювання оголошення про проведення конкурсного відбору, яке опубліковане на сайті НААН України 08 лютого 2017 року.
28.           Судами встановлено, що результати конкурсного відбору оформлені протоколом № 2 від 14 березня 2017 року, відповідно до якого конкурсна комісія вирішила: «вважати переможцем конкурсу на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» ННЦ «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» ОСОБА_2 та рекомендувати Президенту НААН погодити призначення ОСОБА_2 на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» ННЦ «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова»
29.           Вказане рішення було прийнято із наступною розстановкою голосів: «за» - 3; «проти» - 2 та «утримався» - 1.
30.           Згідно із п. 5 Порядку №777, засідання комісії є правоможним у разі участі в ньому не менш як двох третин її складу. Рішення комісії приймається більшістю голосів присутніх на засіданні її членів і оформляється протоколом. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого на засіданні комісії.
31.           Судами попередніх інстанцій встановлено, що персональний склад відповідної конкурсної комісії становив 7 осіб. У засіданні конкурсної комісії, під час якого було прийнято рішення за результатами конкурсного відбору, оформлене протоколом № 2 від 14 березня 2017 року, приймали участь голова, секретар та 4 членів комісії, загалом 6 членів комісії.
32.           Таким чином, із врахуванням вимог 5 Порядку №777, суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що у випадку присутності на засіданні комісії 6 членів комісії рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували «за» 4 члени комісії.
33.           Відповідно, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про те, що відповідачем допущено порушення Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року №777 при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
34.           Стосовно доводів касатора про те, що розгляд даного спору має відбуватися за правилами цивільної юрисдикції, колегія суддів зазначає наступне. 
35.           Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
36.           Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
37.          Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
38.          Отже, одним із учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.
39.          Також КАС України надає визначення публічно-правового спору - як спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 1 частини першої статті 4) та адміністративного судочинства - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ у порядку, встановленому цим законом (пункт 5 частини першої статті 4).
40.          Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
41.          Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
42.          Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
43.          Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
44.          Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
45.          Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
46.          Таким чином, під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.
47.           Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного від  15 травня 2019 року у справі № 522/8650/18.
48.            Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII до складу національних галузевих академій наук входить, у тому числі й, Національна академія аграрних наук України, яка є самоврядною науковою організацією, заснованою на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа. 
49.          Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна" від 7 лютого 2002 року № 3065-III Національна академія наук України є вищою державною науковою організацією України, яка організовує і здійснює фундаментальні та прикладні наукові дослідження, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України. Національні галузеві академії наук є державними науковими організаціями України, які здійснюють фундаментальні дослідження, організовують, проводять та координують прикладні дослідження у відповідних галузях науки.
Національна академія наук України, національні галузеві академії наук засновані на державній власності, фінансуються з Державного бюджету України, а також з інших, не заборонених законодавством України, джерел фінансування.
50.           Статтею 4 цього Закону передбачено, що Національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.
51.           Аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що  НААН України - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що фінансується з Державного бюджету України.
52.          НААН України здійснює повноваження з управління об`єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовує та розпоряджається цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.
53.          Законом України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V, управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
54.          У відповідності до частини 1 статті 4 цього Закону суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема, Національна академія наук України, галузеві академії наук.
55.          Таким чином, відповідач наділений повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, тобто на основі законодавства здійснює владні управлінські функції, а, отже, даний спір є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
56.          Стосовно доводів касатора про те, що аналогічні справи перебувають на розгляді у Печерському районному суді м.Києва в порядку цивільного судочинства, а також у Касаційному цивільному судів у складі Верховного суду колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки, як вбачається із відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень України, ухвалами Печерського районного суду м.Києва від 27 грудня 2017 року по справі № 757/28861/17-ц та від 01 березня 2018 року по справі № 757/28866/17-ц позовні вимоги позивачів до Національної академії аграрних наук України про скасування рішення залишені без розгляду.
57.          Що стосується справи №766/8288/16-ц, яка, за твердженням касатора, перебувала в провадженні Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, колегія суддів зазначає, що за результатами її касаційного перегляду винесено постанову від 20 червня 2019 року, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що спори, які виникають у зв`язку з оспорюванням результатів конкурсу на зайняття посади керівника Інституту картоплярства НААН України, які оформлені протоколами, є публічно-правовими і підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
58.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
59.           З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
60.           Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
61.           Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Національної академії аграрних наук України - залишити без задоволення.
2.          Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року по справі №807/866/17 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................
...........................
...........................
О. В. Калашнікова
О.А. Губська
Л.О. Єресько
Судді Верховного Суду