П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 478/1217/19	
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Турецької І.О.,
суддів – Стас Л.В., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації в Миколаївській області про поновлення строку на звернення для отримання допомоги по вагітності та пологах при народженні дитини, оформленні відпустки до досягнення дитиною трирічного віку

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації в Миколаївській області (далі - УСЗН Казанківської РДА) , в якому просила поновити строк звернення для отримання допомоги по вагітності та пологах при народженні дитини та оформленні відпустки до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила дитину на тимчасово окупованої Російською Федерацію території - у місті Сімферополі. 
Для оформлення документів про народження дитини за українським законодавством, вона була вимушена звертатися до суду щодо встановлення факту народження, а також виправлення у свідоцтві про народження графи, де зазначено громадянство батьків. Указані обставини, за її твердженням, позбавили можливості протягом досить тривалого часу виїхати з тимчасово окупованої території України, на територію України, яка контролюються українською владою, та своєчасно оформити державну допомогу при народженні дитини. 
При зверненні до органів соціального захисту про призначення допомоги при народженні дитини, їй було відмовлено оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2811-XII від 21 листопада 1992 року (далі – Закон №2811-XII) допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення, за її призначенням, надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд першої інстанції, для вирішення спірних правовідносин, використав правову  позицію, яка неодноразово висловлювалася  Верховним Судом у своїх рішеннях,  згідно якої особам, які прибули з тимчасово окупованих територій, допомога при народженні дитини повинна бути призначена, незалежно від пропущення ними строку, передбаченого ст. 11 Закону №2811-XII та п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі – Порядок №1751).
Справу судом першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 Казанківської РДА  просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги орган державної виконавчої влади зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що законодавством України строк на звернення за призначенням допомоги при народженні дитини не підлягає поновленню за будь - яких обставин.  Таким чином, на його думку, він як суб`єкт владних повноважень діяв на підставі та в межах законодавства.
ОСОБА_1 не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справу судом апеляційної інстанції розглянуто у письмовому провадженні.

Фактичні обставини справи.
07 квітня 2017 року ОСОБА_1 на території м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, народила доньку – ОСОБА_3 
Оскільки Автономна Республіка Крим з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою, внаслідок збройної агресії Російської Федерації, територією, позивачка для оформлення документів про народження дитини, встановлювала факт її народження у судовому порядку.
05 серпня 2017 року Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 , без зазначення громадянства батьків дитини.
18 травня 2018 року Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видано виправлене свідоцтво про народження ОСОБА_3 , із зазначенням того, що батьки дитини являються громадянами України.
31 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 з заявою про призначення виплати по народженню дитини та її утримання.
04 червня 2019 року Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації листом №1368/01-02 відмовила ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини, з підстав передбачених ст.11 Закону №2811-XII та п.12 Порядку №1751.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26 квітня 2001 року з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.
Статтею 3 Закону №2811-XII визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.
Згідно п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Зазначені норми імперативні, та не передбачають виключень, а також будь-якої дискреції органів соціального захисту під час розгляду питання про призначення допомоги при народженні дитини, у разі звернення батьків про призначення такої допомоги після 12 місяців після народження дитини.
Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у призначення допомоги при народженні дитини на підставі пропуску встановленого нормами законодавства строку, УСЗН Казанківської РДА діяло правомірно, в межах наділених повноважень, що правильно було встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Тобто, доводи скаржника, що він діяв в межах наділених законодавством України повноважень, колегія суддів залишає поза увагою, так як суд першої інстанції погодився з ними в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Колегія суддів наголошує, що позивач та її дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права, як і інші громадяни України. 
Законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання, а тому відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та встановлених у справі обставин, враховуючи інтереси дитини, позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини.
При цьому, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що право на призначення допомоги при народженні дитини не повинно залежить від строку звернення, передбаченого ст. 11 Закону №2811-XII та п.12 Порядку №1751, за умови, що особи, які звернулися з відповідною заявою, прибули з тимчасово окупованих територій.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 вересня 2019 року у справі №220/2054/16-а, від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі №161/69/17, від 25 квітня 2019 року у справі №226/1056/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно встановлених обставин справи позивач з об`єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з відповідною заявою у визначені законодавством строки. 
З огляду на викладене, для ефективного захисту прав позивача, яка фактично діє в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, суд першої інстанції правильно, з використанням повноважень наділених ч.2 ст. 9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог зобов`язавши Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Стаття 263 КАС України відносить дану справу до категорії незначної складності.

Частина 5 статті 328 КАС України встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його оскарження.
Розподіл судових витрат згідно вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями 263, 308, 311, 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації в Миколаївській області про поновлення строку на звернення для отримання допомоги по вагітності та пологах при народженні дитини, оформленні відпустки до досягнення дитиною трирічного віку – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Доповідач – суддя                                                            І.О. Турецька

                      суддя                                                            Л.В. Стас

                      суддя                                                            Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.01.2020 року.