ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2500/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, Л.В. Лавриненко,

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” 
на рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 (суддя Гут С.Ф.,                        м. Одеса, повний текст рішення складено 29.10.2019) 
у справі № 916/2500/19
за позовом Агропромислового Підприємства “ПРОТОС” (Товариство з обмеженою відповідальністю) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” 
про стягнення 134370,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Агропромислове Підприємство “ПРОТОС” (Товариство з обмеженою відповідальністю) (далі також - АП “ПРОТОС”, Підприємство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” (далі також – ТОВ “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ”, Товариство) про стягнення 134370,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №1504 від 15.04.2019 щодо повної оплати отриманого від позивача товару.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі №916/2500/19 позов задоволено.          
Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та підтвердженістю матеріалами справи позовних вимог.
Не погодившись із рішенням суду, ТОВ “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” звернулось із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Так, скаржник стверджує, що при постачанні товару позивач не надав відповідачу оригінали видаткових накладних, рахунків-фактур та належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, які є обов`язковими документами для здійснення відповідачем оплат згідно умов вказаного договору поставки, також відсутні будь-які докази щодо направлення позивачем відповідачу зазначених документів відповідно до узгоджених сторонами умов цього договору. З наведених підстав скаржник вказує, що він звільнений від відповідальності за невиконання та/або несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором поставки. Також апелянт зазначив, що на підтвердження факту поставки товару позивачем були надані видаткові накладні, за якими, як вважає Підприємство, наявна сума боргу. Проте, всупереч вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» у вищевказаних видаткових накладних відсутня дата договору, що унеможливлює існування факту поставки в рамках саме договірних відносин; посада уповноваженої особи зі сторони отримувача також відсутня, а отже, на думку скаржника, видаткові накладні не є підставою для визнання господарської операції. Крім того, ТОВ “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” звернуло увагу на те, що повноваження щодо нібито отримання товару за вказаним договором зі сторони відповідача від імені юридичної особи не підтверджені жодним документом, шо вимагається відповідно до норм чинного законодавства. Таким чином, скаржник стверджує, що взагалі відсутні докази здійснення позивачем постачання товару за договором поставки               № 1504 від 15.04.2019, оскільки останній до теперішнього часу не надав відповідачу належним чином оформлені документи, відповідно до умов п. 3.10., 3.11. договору поставки, тобто позивачем не доведено факт несвоєчасного виконання відповідачем умов щодо оплати товару за вказаним договором у зв`язку з невиконанням погоджених умов договору поставки зі свого боку.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами ч. 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
15.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ПРОТОС” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” (покупець) було укладено Договір поставки №1504 (далі – Договір), за умовами якого постачальник поставляє та передає партіями у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує на умовах даного Договору борошно пшеничне, у подальшому за текстом іменується – товар. 
Згідно з п. 1.2. Договору найменування (номенклатура, асортимент) та ціна товару, що постачається за цим Договором, вказується у видаткових накладних та Специфікації (Додаток №1 до Договору), що є його невід`ємною частиною, кількість товару у кожній партії вказується у замовленнях покупця, наданих постачальнику покупцем відповідно до умов Договору. Замовлення товару здійснюється в будь-якій зрозумілій сторонами формі (усній формі, шляхом надсилання замовлення електронною поштою факсимільним зв`язком, тощо). В разі відсутності на складі постачальника товару, зазначеного у замовленні покупця, постачальник повинен протягом 1 (одного) календарного дня з моменту отримання замовлення повідомити покупця у той же засіб про неможливість повного або часткового виконання цього замовлення.
Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість товару згідно Договору дорівнює загальній фактичній вартості товару, що поставлена постачальником покупцю за весь час дії цього Договору, та складається із сум видаткових накладних.
Пунктом 2.2. Договору встановлено, що розрахунки за цим Договором за товар здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.
За умовами пунктів 2.3., 2.4. Договору покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів а поточний рахунок постачальника протягом 14 банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару (отримання товару на склад покупця). Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.
Строк поставки товару – 3 календарних дні з моменту подання покупцем замовлення на поставку окремої партії товару відповідно до п. 1.2. цього Договору (п. 3.2. Договору).
Пунктом 3.3. Договору визначено, що передача та прийом кожної партії товару здійснюється на підставі поданого покупцем замовлення та оформляється підписанням обома сторонами відповідної видаткової накладної. 
Згідно з абз. 1 п. 3.10 Договору при прийманні-передачі товару постачальник зобов`язаний передати покупцю оригінали наступних документів: 
- видаткову накладну; 
- товарно-транспортну накладну; 
- рахунок-фактуру;
- документи, що підтверджують якість товару (сертифікат якості, висновок СЕС);
- протокол випробувань харчової продукції та продовольчої сировини.
У п. 3.11. Договору сторони погодили, що при відсутності під час приймання-передачі товару або неналежному оформленні документів, вказаних в п. 3.10. цього договору, покупець має право за своїм вибором відмовитися від прийому товару або прийняти товар з обов`язковим наданням належним чином оформлених документів протягом п`яти днів від дати поставки зі сторони постачальника.          
В разі ненадання зазначених документів протягом зазначеного в цьому пункті строку, постачальник не пізніше, ніж до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надсилає на свій рахунок рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або особисто передає в бухгалтерію покупця за адресою: 65078,                     м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14, оригінали не наданих своєчасно первинних документів, підтверджуючих здійснення операцій щодо постачання продукції, що є предметом цього договору, за звітний (попередній) місяць, в протилежному випадку покупець припиняє виконання грошових зобов`язань, передбачених Договором, до моменту отримання таких документів. При цьому покупець звільняється від відповідальності за невиконання та/або несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Надання оригіналів документів являється виключно обов`язком постачальника. Покупець не вимагає документів в разі їх ненадання зі сторони постачальника.
На виконання умов Договору Підприємство поставило Товариству товар на загальну суму 462840,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №70505 від 07.05.2019 на суму 227240,00 грн. та №170501 від 17.05.2019 на суму 235600,00 грн., складеними та підписаними сторонами Договору.
Проте станом на 22.08.2019 відповідач лише частково оплатив поставлений товар, у зв`язку із чим за ним рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 134370,00грн., що зумовило звернення Підприємства до Господарського суду Одеської області із вказаним позовом.
Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 ГК України).
Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За положеннями ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується  передати  у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним,  домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки,  у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця (ч. 1 ст. 690 ЦК України).
Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону  України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:  назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору №1504 від 15.04.2019 позивач здійснив поставку товарів за видатковими накладними №70505 від 07.05.2019 на суму 227240,00грн. та №170501 від 17.05.2019 на суму 235600,00грн. (на загальну суму 462840,00 грн.), складеними та підписаними сторонами Договору (а.с. 14, 15) Доказів відмови відповідача від прийняття товару або відмови відповідача від договору матеріали справи не містять.
Станом на 22.08.2019 відповідач лише частково оплатив поставлений товар, у зв`язку із чим за ним рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 134370,00грн.
Відповідач не заперечує проти доводів позивача щодо отримання товару та не здійснення його оплати в повному обсязі.
Судова колегія зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки жодних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги не надано. Представник ТОВ “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” адвокат Чайка О.Ю. була присутня в суді першої інстанції, проте заперечень на позов не надала. 
Також відсутні жодні заперечення і докази про ненадання позивачем необхідних документів при отриманні відповідачем за вказаними вище накладними товарів.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач за умовами договору та положеннями ст. 690 ЦК України міг відмовитися від прийняття товару, залишивши його на зберіганні, однак, Товариство прийняло товар, а тому згідно з вимогами  ч. 1 ст. 692 ЦК України зобов`язано оплатити отриманий товар.
Доводи апелянта про те, що у вищевказаних видаткових накладних відсутня дата договору, що унеможливлює існування факту поставки в рамках саме договірних відносин, не відповідають дійсності, оскільки вищезгадані видаткові накладні містять посилання на договір №1504 від 15.04.2019.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач частково сплатив за отриманий товар, судова колегія вважає, що скаржник не довів порушення позивачем умов договору і правомірність несплати відповідачем 134370 грн.
За таких обставин рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ ХЛІБ” залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі №916/2500/19 залишити без змін.
          Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, у строк, встановлений ст. 288 ГПК України.

          Головуючий суддя                                                             Л.В. Поліщук

          Суддя                                                                                К.В. Богатир

          Суддя                                                                                Л.В. Лавриненко