КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПО С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Справа № 759/7215/18	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2862/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  П`ятничук І.В.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
            10 лютого 2020   року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
            Головуючого - Семенюк Т.А
            Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М., 
            розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 серпня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
В С ТА Н О В И В :
 
У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 4 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. в м. Києві по вулиці бульвар Ромена Роллана 5/8 відбулося ДТП за участю транспортного засобу «ВYD-3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якого транспортні засоби отримали пошкодження.
Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3017250511655232.
15 вересня 2017 року до позивача надійшло звернення власника потерпілого в ДТП транспортного засобу «ВYD-3», реєстраційний номер НОМЕР_1 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у позивача, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/6947208), який на момент ДТП був діючим.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2017 року по справі №759/14802/17 винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 .
Також зазначив, що на  виконання умов полісу АК/6947208, на підставі ремонтної калькуляції від 26 жовтня 2017 року, страхового акту №ДКЦВ-14444 від 26 жовтня 2017 року та розрахунку до нього, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 15234 грн. 99 коп., яке перераховано на рахунок, визначений потерпілим, що підтверджується платіжним дорученням №5684 від 23 березня 2018 року.
Враховуючи, що шкода завдана відповідачем, ПрАТ «СК «Українська страхова група» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 15234 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 9 серпня 2018 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 234 грн. 99 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 1 762 грн. сплаченого судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, 4 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. в м. Києві по вулиці бульвар Ромена Роллана 5/8 відбулося ДТП за участю транспортного засобу «ВYD-3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якого транспортні засоби отримали пошкодження.
Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3017250511655232.
15 вересня 2017 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» надійшло звернення власника потерпілого в ДТП транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/6947208), який на момент ДТП був діючим.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2017 року по справі №759/14802/17 винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 .
На виконання умов полісу АК/6947208, на підставі ремонтної калькуляції від 26 жовтня 2017 року, страхового акту №ДКЦВ-14444 від 26 жовтня 2017 року та розрахунку до нього, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 15234 грн. 99 коп., яке перераховано на рахунок, визначений потерпілим, що підтверджується платіжним дорученням №5684 від 23 березня 2018 року.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За п.п. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
            Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.
            Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.
            Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як на підставу своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_2 в порушення п.п. 33.1.2, п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомила страховика у триденний термін про настання страхового випадку, що є підставою для стягнення суми виплаченого страхового відшкодування із застрахованої особи, винної у ДТП.
 14 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 752/9895/15-ц підтвердив раніше сформовану правову позицію стосовно відповідальності водія у разі неповідомлення страховика про настання страхового випадку (ДТП).
Перед усім необхідно вказати, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника (зміст правових висновків Верховного Суду України у справах № 6-186цс16 від 30 березня 2016 року та № 6-1613цс16 від 31.05.2016 року).
Тобто дані норми вказують на право страховика щодо подання такого позову, а не необхідність безумовного стягнення сум в порядку регресу.
Між тим, правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Таким чином, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. 
Як вбачається з матеріалів справи, факт ДТП зафіксовано правоохоронними органами про що складено довідку (а.с.6), відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності  (а.с. 18).
Розмір Страхового відшкодування визначено позивачем на підставі звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту № 698/у/2017 від 26 жовтня 2017 року.
Будь-яких належних та допустимих доказів, що неповідомлення ОСОБА_2 страховика про настання страхового випадку призведе до необґрунтованих виплат, позивачем суду не надано.
Суд першої інстанції даної правової позиції Верховного Суду та обставин справи не врахував, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову.
У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмов у задоволенні позовних вимог.
            Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
 Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 серпня 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий
 
Судді