ПОСТАНОВА
Іменем України

30 січня 2020 року 
Київ
справа №160/8165/18
адміністративне провадження №К/9901/21197/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку попереднього судового засідання у касаційній інстанції адміністративну справу № 160/8165/18
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито
          
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року (головуючий суддя: Прудник С.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (колегія суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І., судді: Суховаров А.В., Головко О.В.), 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1.          Позивач звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда», в якому просила:
1.1.          визнати протиправним та скасувати наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 26 січня 2018 року № 5-ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »;
1.2.          визнати протиправним та скасувати наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 02 березня 2018 року № 31-ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »;
1.3.          визнати протиправним та скасувати наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 16 квітня 2018 року № 63-ОС «Про винесення догани ОСОБА_1 »;
1.4.          визнати протиправним та скасувати наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 16 квітня 2018 року № 64-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 »;
1.5.          поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу правового забезпечення та контролю Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради з 16 квітня 2018 року;
1.6.          стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату (премію) в розмірі 1644,82 грн за період з грудня 2017 року по квітень 2018 року;
1.7.          стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з розрахунку 418,78 грн у період з 16 квітня 2018 року по 17 травня 2018 року та 605,08 грн з 18 травня 2018 року за кожен день вимушеного прогулу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»;
1.8.          стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 70000,00 грн, завдану порушенням її права на працю.
1.9.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, Посадової інструкції начальника відділу правового забезпечення та контролю Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради в частині невиконання без поважних причин обов`язків,  покладених на неї згідно посадової інструкції не вчиняла, відсутність на робочому місці обумовлена перебуванням на лікарняному, що підтверджується відповідним листком непрацездатності № 461156. Винесення спірних наказів не пов`язане з порушенням трудової дисципліни, а є наслідком упередженого ставлення з боку начальника Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради. Також позивач зазначила, що вона надала згоду на переведення її на посаду головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин у зв`язку зі скороченням посади начальника відділу правового забезпечення та контролю, однак, незважаючи на подану заяву, тривалий час її безперервної роботи в Управлінні, без урахування того, що вона є матір`ю-одиначкою, її протиправно звільнено з роботи, а тому вона вважає, що підлягає поновленню на посаді та просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, позов задоволено частково. 
2.1.          Визнано протиправним та скасовано наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 26 січня 2018 року № 5-ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 02 березня 2018 року № 31-ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 16 квітня 2018 року № 63-ОС «Про винесення догани ОСОБА_1 ». Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 , починаючи з січня 2018 року та виплатити всі премії і надбавки, які були зняті з заробітної плати ОСОБА_1 на підставі наказів № 5-ос від 26 січня 2018 року, № 31-ос від 02 березня 2018 року та № 63-ос від 16 квітня 2018 року, а також здійснити перерахунок інших виплат, що здійснювались на підставі розрахунків заробітної плати, починаючи з січня 2018 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
2.2. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення пункту 2.10 та пункту 3.2 Посадової інструкції начальника відділу правового забезпечення та контролю Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, а також пункту 4.7 (сприяти створенню нормального психологічного мікроклімату у колективі), пункту 4.9 (дотримуватись основних принципів службового етикету, правил етичної поведінки, недопущення конфлікту інтересів) Правил внутрішнього трудового розпорядку наказом від 26 січня 2018 року № 5-ос, відсутні. Також, оскільки перевірка проведена без наявних підстав, зважаючи на відсутність відповідного рішення щодо проведення службового розслідування з відповідним предметом, враховуючи не встановлення в акті від 30 січня 2018 року порушень позивачем чинного законодавства, підстави для її притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, відповідно до наказу № 31-ос від 02 березня 2018 року, відсутні. Крім цього, оскільки позивач 13 квітня 2018 року перебувала на лікарняному, тому наказ № 63-ос від 16 квітня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню. В іншій частині позовних вимог суди дійшли висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки  позивач відмовилася від призначення на рівнозначну посаду, тому наказ № 64-ос від 16 квітня 2018 року про її звільнення на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є правомірним та скасуванню не підлягає. Інші вимоги не підлягають задоволенню як похідні.
ІІІ. Касаційне оскарження
3.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернулася з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її позову повністю.
3.1.          В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суди не надали правової оцінки її доводам щодо надання згоди працювати на запропонованій посаді головного спеціаліста, а також правомірності дій відповідача по оголошенню конкурсу на цю посаду. Крім цього, зауважує, що питання наявності підстав для стягнення моральної шкоди вирішено судами без врахування наведених нею обставин. Також не погоджується з висновками судів про не підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.
4.          Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, за змістом якого останнім висловлено думку про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для її задоволення, а також зазначено про правильність висновків судів попередніх інстанцій з проханням залишити оскаржувані судові рішення без змін.
5.          Позивач подала відповідь на відзив відповідача, в якому підтримала вимоги своєї касаційної скарги та вказала не безпідставність доводів відповідача, наведених останнім у відзиві.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
6.           ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу правового забезпечення та контролю Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради; 29 вересня 2003 року прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування.
7.          Рішенням Жовтоводської міської ради від 27 грудня 2017 року № 1342- 35(ІІ)/VII «Про затвердження структури виконавчих органів Жовтоводської міської ради VІІ скликання» затверджено структуру виконавчих органів Жовтоводської міської ради VIІ скликання з 01 січня 2018 року згідно додатків; визнано таким, що втратило чинність рішення Жовтоводської міської ради VIІ скликання від 28 грудня 2016 року № 658-20/VІІ «Про затвердження структури виконавчих органів Жовтоводської міської ради VІІ скликання» та, зокрема, затверджено структуру Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради з 01 січня 2018 року, до складу якого входить, зокрема відділ правового забезпечення та контролю (2 штатні одиниці: начальник відділу та старший інспектор) (додаток 5 до рішення Жовтоводської міської ради від 27 грудня 2017 року № 1342- 35(ІІ)/VII).
8.          Також вказаним рішенням затверджено структуру Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради з 01 квітня 2018 року, згідно якого відділ правового забезпечення та контролю не передбачено, натомість передбачена посада головного спеціаліста - юрисконсульта, відділ праці та соціально-трудових відносин (4 штатні одиниці).
9.          24 січня 2018 року Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради видано наказ № 41-од «Про зміну в організації праці», згідно якого проведено зміни в організації праці Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради (далі Управління) з 01 квітня 2018 року шляхом, зокрема ліквідації:
- відділу правового забезпечення та контролю у складі начальник відділу 1 одиниця, старшого інспектора 1 одиниця;
- відділу персоніфікованого обліку пільгової категорії населення та по роботі з громадянами, постраждалими від Чорнобильської катастрофи у складі начальник відділу 1 одиниця, головний спеціаліст 2 одиниці, провідний спеціаліст 1 одиниця, спеціаліст 1 категорії 1 одиниця;
- відділу з питань обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці у складі начальник відділу 1 одиниця, головний спеціаліст 3 одиниці, провідний спеціаліст 1 одиниця.
10.           24 січня 2018 року ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України, вручено повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, відповідно до наказу Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради видано наказ № 41-од від 24 січня 2018 року, та можливе звільнення з 30 березня 2018 року; запропоновано посаду головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин. У вказаному повідомленні вказано про необхідність подання заяви про переведення на посаду головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин до 26 березня 2018 року.
11.          25 січня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву начальнику Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, в якій просила надати їй посадову інструкцію запропонованої посади для ознайомлення та прийняття відповідного рішення. На вказану заяву позивача Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради надано відповідь від 27 лютого 2018 року № 02-08/1195, де відповідач повідомляє, що планується, що головний спеціаліст у відділі праці та соціально-трудових відносин буде перевіряти призначення та перерахунок пенсій. Цей лист отримано позивачем 01 березня 2018 року.
12.          01 березня 2018 року та 02 березня 2018 року позивач звернулась до начальника Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради з листами, у якому просила повідомити її чи зміняться істотно умови її праці при прийнятті пропозиції щодо переходу з посади начальника відділу на посаду головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин, а також просила надати їй посадову інструкцію запропонованої посади для ознайомлення. 
13.          16 квітня 2018 року позивач отримала для ознайомлення посадову інструкцію головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин. 
14.          Крім цього, 16 квітня 2018 року позивачем подано заяву про згоду на переведення на запропоновану посаду. 
15.          Наказом Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради № 64-ос від 16 квітня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 » на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з ліквідацією відділу і штату працівників. 
16.          Вважаючи цей  наказ відповідача та своє звільнення протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
17.          В частині задоволення позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
18.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19.          Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
20.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
21.          За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
22.          Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
23.          Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
24.          При цьому частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
25.          Приписами пунктів 2, 3 частини 2 статті 42 КЗпП України встановлено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, рацівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
26.          Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина 1 статті 49-2 КЗпП України).
27.          При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина 2 статті 49-2 КЗпП України).
28.          Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно (частина 3 статті 49-2 КЗпП України).
VI. Позиція Верховного Суду
29.          Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
30.          Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
31.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем, зокрема, наказу про звільнення позивача.
32.          Також встановлено, що наказом Управління праці та соціального захисту аселення Жовтоводської міської ради від 24 січня 2018 року № 41-од «Про зміну в організації праці» у відповідача з 01 квітня 2018 року проведено зміни в організації праці шляхом ліквідації трьох відділів (структурних підрозділів).
33.          Отже, в структурі Управління відбулись зміни в організації праці, у зв`язку з чим проведено ліквідацію відділу, посаду начальника в якому обіймала позивач. Вказана обставина встановлена судами на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Позивач, за змістом касаційної скарги, визнає, що відбулась зміна внутрішньої організаційної) структури апарату Управління.
34.          Наведені вище норми права встановлюють, що у випадку змін в організації виробництва і праці допускається звільнення працівника, якщо неможливо перевести працівника за його згодою, на іншу роботу, якщо дотримано умову персонального попередження працівника про наступне вивільнення працівників не пізніше ніж за два місяці та надання пропозиції іншої роботи. 
35.           При цьому судами встановлено, що ОСОБА_1 24 січня 2018 року (більше ніж за два місяці до звільнення) попереджена про наступне вивільнення у зв`язку зі змінами штатного розпису, їй запропоновано подати заяву про переведення на посаду головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин до 26 березня 2018 року.
36.          Тобто, інша посада (головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин), яка була вакантною в установі, де працювала позивач, була їй запропонована. 
37.          Однак, заяву про переведення її на цю посаду ОСОБА_1 у встановлений термін не подала.
38.          Переведення інших працівників установи здійснене 30 березня 2018 року.
39.          Верховний Суд вважає правильним критичне сприйняття судами попередніх інстанцій твердження позивача щодо відсутності її на роботі та неможливості подати заяву про переведення раніше 16 квітня 2018 року, оскільки після отримання попередження та пропозиції переведення на іншу посаду позивач перебувала на робочому місці 25, 26, 29 січня, 1, 2 березня 2018 року. При цьому. Суди встановили, що до Управління за період часу з 15 квітня 2018 року до 17 квітня 2018 року будь які документи від позивача не надходили.
40.          Крім цього, наказом Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради № 80-од від 03 квітня 2018 року призначено проведення конкурсу (іспит та співбесіду) на заміщення вакантної посади головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради.
41.          Отже, подання позивачкою такої заяви 16 квітня 2018 року унеможливлювало її переведення на цю посаду з причини оголошення конкурсу 03 квітня 2018 року. Водночас строк подання такої заяви про переведення було встановлено до 26 березня 2018 року.
42.          При цьому, Верховний Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо того, що існування наказу про оголошення конкурсу на цю посаду не виключає можливості її переведення на цю посаду 16 квітня 2018 року з тієї причини, що оголошення про конкурс опубліковане в засобах масової інформації 20 квітня 2018 року, оскільки таке тлумачення фактичних обставин справи не відповідає приписам чинного законодавства України.
43.          Враховуючи встановлені судами обставини справи та досліджені докази, Верховний Суд констатує правильність висновків попередніх інстанцій про дотримання відповідачем порядку та строків, встановлених статтею 49-2 КЗпП України, оскільки не надання позивачем згоди на переведення на запропоновану посаду у встановлений строк, за наявності об`єктивної можливості, а також призначення конкурсу (03 квітня 2018 року) на заміщення вакантної посади головного спеціаліста відділу праці та соціально-трудових відносин Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на час звернення позивача з такою заявою (16 квітня 2018 року) виключає можливість переведення її на таку посаду, у зв`язку зі зміною в організації праці Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради.
44.          Таким чином, наказ про звільнення позивача є правомірним, підстави для його скасування відсутні.
45.          Щодо доводів позивача стосовно переважного права залишення її на роботі, як особи, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком та працівника з тривалим безперервним стажем роботи в установі, Верховний Суд зазначає таке.
46.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу було запропоновано переведення на вакантну посаду, однак вона не виявила бажання щодо такого переведення, у зв`язку з чим відповідач прийняв спірний наказ. Таким чином, переважне право позивача на залишення на роботі в спірних правовідносинах роботодавцем дотримане.
47.          Стосовно доводів позивача щодо неотримання відповідачем погодження на звільнення ОСОБА_1 від Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда», Верховний Суд зазначає наступне.
48.          Приписами частини 1 статті 43-1 Кодексу законів про працю України становлено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у разі звільнення рацівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.
49.          Судами встановлено, що ОСОБА_1 є заступником голови Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда».
50.          Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда», згідно статуту від 11 листопада 2003 року, є всеукраїнською добровільною неприбутковою самоврядною громадською організацією, що об`єднує осіб, пов`язаних спільними професійними інтересами, за родом їхньої діяльності чи навчання в організаціях, установах і на підприємствах вугільної, гірничорудної та інших галузей з метою захисту своїх трудових, соціально-економічних прав та професійних інтересів.
51.          Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, де позивач працювала на час звільнення, не є установою вугільної або гірничорудної галузі.
52.          Водночас, судами встановлено, що ОСОБА_1 не є членом профспілки, яка діє в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради з 29 травня 2015 року.
53.          Отже, виходячи з положень частини 1 статті 43-1 Кодексу законів про працю України, розірвання трудового договору можливе без згоди профспілкової організації.
54.          Оскільки судами правильно встановлено відсутність порушень відповідачем законодавства при звільненні позивача, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди як похідних вимог. Вимога щодо стягнення моральної шкоди правильно визнана судами необгрунтованою як така, заподіяння якої в результаті дій відповідача не доведено.
55.          Щодо доводів позивача про ненадання судами оцінки розміру стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то Верховний Суд зазначає про безпідставність такого твердження останньої, оскільки суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях дійшли висновку про непідтвердження позивачем належним чином понесених нею таких витрат. Верховний Суд вважає такий висновок правильним, оскільки рахунок-фактура не є доказом цього в розумінні чинного законодавства України.  Інших доказів позивач суду не надала.
56.          Доводи касаційної скарги таких висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
57.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають касуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
58.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
59.          За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
60.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VIІ. Судові витрати
61.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року залишити без задоволення.
2.          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019   в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  О. А. Губська

Судді                                                                                               М.В. Білак

                                                                                                                 О. В. Калашнікова