ПОСТАНОВА
Іменем України

31 січня 2020 року 
м. Київ
справа №826/2058/17
адміністративне провадження №К/9901/29517/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши у порядку попереднього розгляду адміністративну справу                           № 826/2058/17 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Банк Михайлівський» (далі - Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський») Ірклієнка Юрія Петровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інвестиційно-розрахунковий центр», про визнання рішення протиправним, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації            ПАТ «Банк Михайлівський» 
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2017, ухвалену у складі головуючого судді Добрянської Я.І. та 
постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Сорочка Є.О., суддів Земляної Г.В.,         Ісаєнко Ю.А., -
ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ 
1. 06.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним наказ Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 №42/2 в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на його рахунки на загальну суму 126 753, 20 грн;
визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації      ПАТ «Банк Михайлівський» щодо повідомлення його про нікчемність переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 на рахунок № НОМЕР_1 , що належить йому в розмірі 52 369,00 грн з призначення платежу «Повернення коштів згідно з договором від 29.01.2016 №980-066-000183131» і в розмірі 74 000, 00 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 19.11.2015 № 980-066-000151658» та переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 на рахунок № НОМЕР_2 , що належить йому в розмірі 160, 24 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 29.01.2016 №980-066-000183131» та в розмірі     223, 96 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 19.11.2015 №980-066-000151658».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» протиправно та всупереч вимогам положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) вчинено дії щодо визнання, укладених за його участю правочинів нікчемними. 
2. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 26.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018, задовольнив позовні вимоги.
3. 26.02.2018 Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог. 
4. Верховний Суд ухвалою від 06.03.2018 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
5. 23.03.2018 від позивача до суду касаційної інстанції надійшов відзив на зазначену касаційну скаргу відповідача, в якому ОСОБА_1 просить залишити останню без  задоволення, а оскаржувані Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
6. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 01.07.2019 №869/6143/17 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді-доповідача    Гімона М.М. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.
7. Протоколом розподілу справи від 01.07.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Стеценко С.Г.,   Стрелець Т.Г.
8. Ухвалою судді Верховного Суду від 02.07.2019 прийнято зазначену касаційну скаргу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судами встановлено, що постановою Національного банку України (далі - НБУ) від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних.
Також суди встановили, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» 24.04.2015 укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-066-000000069 та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 в гривні для зберігання грошей клієнта та здійснення розрахунково-касового обслуговування.               
В подальшому, позивачем, як позикодавцем, було укладено договори від 19.11.2015 №980-066-000151658 та від 29.01.2016 №980-066-000183131 з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», як позичальником, від імені якого, як повірений, згідно з договором доручення та довіреністю діяло ПАТ «Банк Михайлівський».               
Умовами договорів від 19.11.2015 №980-066-000151658 та від 29.01.2016 №980-066-000183131 передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язане повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти.
Згідно із договорами від 19.11.2015 №980-066-000151658 та від 29.01.2016 №980-066-000183131 повернення коштів повинне здійснюватися на рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Михайлівський», а сплата процентів на рахунок № НОМЕР_2 в    ПАТ «Банк Михайлівський».                                                                               
На виконання вказаних договорів на поточний рахунок позивача № НОМЕР_3 19.05.2016 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надійшли кошти в розмірі:    52 369 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 29.01.2016 №980-066-000183131» та 74  000, 00 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 19.11.2015 №980-066-000151658»; 160,24 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 29.01.2016 №980-066-000183131»; 223,96 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 19.11.2015 №980-066-000151658».
Надходження коштів та зарахування їх на поточні рахунки позивача підтверджується довідками ПАТ «Банк Михайлівський» від 22.07.2016 №3Г3/175  та №3Г3/174.
На підставі рішення НБУ від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення від 13.06.2016  №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський, відповідно до якого розпочато процедуру виведення         ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.
Наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації від 01.06.2016 №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідно до пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Рішенням правління НБУ №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський». 
На виконання рішення правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно.
У відповідності до повідомлень про нікчемність правочину, Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» повідомила позивача, що вище зазначені операції щодо переказу коштів є нікчемними відповідно до пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ   
10. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач є вкладником банку, на якого розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми, оскільки операції з переказу                        ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого поточного рахунку коштів на повернення позик та процентів за ними позивачу не свідчать про надання не встановлених законом переваг будь-яким кредиторам банку. Тому, надходження коштів на рахунок позивача з рахунку іншої особи не свідчить про нікчемність такої транзакції, оскільки така здійснена у межах чинного законодавства, що регулює договірні відносини та відносини у сфері банківської діяльності.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що на дату здійснених за участю позивача правочинів, відносно ПАТ «Банк Михайлівський» діяла постанова НБУ від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» згідно із якою для ПАТ «Банк Михайлівський» були  встановлені обмеження здійснювати кредитні операції з юридичними особами  в обсязі, що перевищує  обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування доходів за цими операціями та обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.
Також Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» вказує на те, що договори позики, укладені між позивачем та фінансовою установою ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» є трьохсторонніми, оскільки укладені за  участі банку як повіреного, тому хоча кошти на рахунку позивача за своєю природою не є вкладом, проте на них поширюється дія Закону № 1736-VІІІ, тому станом на 06.01.2017 рахунок позивача на суму 126  428, 31 грн був розблокований.
12. У відзиві на касаційну скаргу відповідача ОСОБА_1 вказує, зокрема на те, що спір, який виник між сторонами у даній справі жодним чином не стосується розблокування рахунків і виплат або включення його до переліку осіб, які мають право мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; предметом оскарження є рішення про встановлення нікчемності правочинів (трансакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на його рахунки, а також дії відповідача щодо повідомлення його про нікчемність такої транзакції.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
14. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
15. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
16. Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.
17. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.
18. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення, оформленого повідомленням про нікчемність правочину, уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина друга  статті 215 Цивільного кодексу України та частина третя статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Банк Михайлівський» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку.
19. Така позиція відображена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №910/12294/16, від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 31.10.2018 у справі № 802/8351/16-а.
20. Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.
21. Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи, так само як діями щодо повідомлення позивача про нікчемність переказу, здійсненого небанківською фінансовою установою.
22. Отже, встановлена правова природа такого рішення (повідомлення про нікчемність правочину) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 №42/2 в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на його рахунки на загальну суму 126 753, 20 грн, так само як і повідомлення позивача про такі обставини, які не можуть бути розглянуті в судовому порядку.
23. Згідно зі статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
24. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
25. Отже, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтями 343, 349, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №826/2058/17 скасувати.
Провадження у справі № 826/2058/17 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича, третя особа - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», про визнання рішення протиправним - закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
Т.Г. Стрелець 
 С.Г. Стеценко ,
Судді Верховного Суду