ПОСТАНОВА
Іменем України

12 грудня 2019 року 
Київ
справа №814/785/15
адміністративне провадження №К/9901/12798/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
судді-доповідача - Бевзенка  В.М.,
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 (суддя – Лебедєва Г.В.)
та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 (головуючий суддя – Семенюк Г.В., судді: Потапчук В.О., Жук С.І.)
у справі 814/785/15
за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до ОСОБА_1 
про визнання контракту про проходження військової служби недійсним,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Військова частина НОМЕР_1 (далі – позивач, ВЧ НОМЕР_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) про визнання контракту про проходження військової служби від 05.08.2014 недійсним.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою військового - лікарської комісії Заводського РВК м. Миколаєва громадянку ОСОБА_1 станом на 04.07.2015 року визнано придатною до військової служби за контрактом. На підставі зазначеної постанови між громадянкою ОСОБА_1 та Міністерством Оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України від 05.08.2014 року. 10.09.2015 року позивач від начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) отримав повідомлення з якого дізнався, що громадянка ОСОБА_1 є вагітною. Позивач вважає, що вказаний контракт, який був укладений на підставі помилкового висновку військового - лікарської комісії Заводського РВК м. Миколаєва про придатність громадянки ОСОБА_1 до військової служби за контрактом, є недійсним, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.09.2015, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016  позовні вимоги задоволено. Визнано       контракт про проходження громадянкою ОСОБА_1 військової служби у Збройних силах України від 05.08.2014 недійсним.
Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що при укладенні контракту про проходження громадянами України військової служби від 05.08.2014 року було порушено   наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу Збройних Силах України", а тому контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, укладений       05.08.2014 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 полковника Мамчура Ю.В., є недійсним.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
14.03.2016 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, яка 31.01.2018 року була передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
У касаційній скарзі відповідач не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Касаційна скарга вмотивована тим, зокрема, що стаття 73 Додатку 2 до Положення про військово-лікарську експертизу Збройних Силах України зазначає, що вагітність визначено лише як стан тимчасової непридатності до військової служби. Також зазначає, що контракт про проходження військової служби на час його укладення, відповідав вимогам чинного законодавства та будь-яких підстав сумніватися у його недійсності не було. Волевиявлення сторін було вільним та відповідало внутрішній волі сторін на його укладення. Вказує, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, не передбачає визнання недійсним контракту з громадянином на проходження військової служби, лише з тієї причини, що на час його укладання він був тимчасово непридатним до військової служби.
У письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Постановою військово-лікарської комісії Заводського РВК м. Миколаєва від 04.07.2014 року № 87/4 громадянку ОСОБА_1 станом на 04.07.2014 року було визнано придатною до військової служби за контрактом за військовою спеціальністю ВОС 868025 А на посаді бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 .
На підставі зазначеної постанови військово-лікарської комісії Заводського РВК м. Миколаєва 05.08.2014 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) полковника ОСОБА_2 з одного боку та громадянкою ОСОБА_1 з іншого боку було укладено контракт про проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) від 05.08.2014 року №17-рс солдата ОСОБА_1 було зараховано до списку особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Під час проходження служби громадянкою ОСОБА_1 за власним бажанням було пройдено медичний огляд у поліклініці військової частини НОМЕР_3 , за результатами якого       було встановлено, що станом на 03.09.2014 року громадянка ОСОБА_1 є вагітною. Строк вагітності - 16-17 тижнів, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії поліклініки військової частини НОМЕР_3 від 03.09.2014 року №1525
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до частини 1   статті 2 Закону   України "Про військовий обов`язок і військову службу"   військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Однією із форм проходження військової служби є контракт про проходження військової служби.
Відповідно до   статті 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"   на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби.
З громадянами, які в добровільному порядку вступають на військову службу укладається військовий контракт.
У відповідності до п. 15 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних   Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
З огляду на зазначене контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України за своєю юридичною природою та правовими наслідками є правочином.
Поняття та види правочинів визначені в   статті 202 Цивільного кодексу України.
Так, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що правочин є таким юридичним фактом, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність правочину означає, що він не містить порушень відповідних вимог закону, загальних та спеціальних законодавчих заборон.
Так, будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом.
Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Положення завданням військово-лікарської експертизи є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України.
Пунктом 1.1. розділу 2 Положення передбачено, що медичний огляд включає в себе оцінку стан) здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби. Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності кандидатів до військової служби за контрактом.
Пунктом 18.5 розділу 2 Положення встановлено, що       після проведення медичного огляду ВЛК виносить постанову "Придатний» (непридатний) до військової служби.
Додатком 1 до Положення визначено перелік хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Статтею 73 зазначеного додатку вагітність визначено як стан тимчасової непридатності до військової служби.
Відповідно до статті 73 Положення вагітні незалежно від терміну вагітності, на військову службу за контрактом не приймаються.
Враховуючи вищевикладене, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що станом на 04.07.2014 року громадянка ОСОБА_1 була непридатною до військової служби за контрактом у зв`язку з   вагітністю.
Відповідно до   статті 215 Цивільного кодексу України         підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6   статті  203 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною 3       статті 203 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з частиною 1   статті 203 Цивільного кодексу України, однією з підстав недійсності договору, є суперечність його змісту   Цивільному кодексу України , іншим актам цивільного законодавства а також моральним   засадам суспільства.
Враховуючи положення          статті 10 Цивільного кодексу України, вчинювані правочини не повинні суперечити не лише актам цивільного, але й положенням різногалузевих законодавчих актів.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що при укладенні контракту про проходження громадянами України військової служби від 05.08.2014 року було порушено   наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу Збройних Силах України", а тому контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, укладений       05.08.2014 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 , є недійсним.
За таких обставин, Суд вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому робить висновок про відсутність підстав для їх скасування.
За правилами частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко
Судді                                                                                          Н.А. Данилевич          
                                                                                          Н.В. Шевцова