Справа № 753/17498/19                                                           Головуючий в суді І інстанції - Скуба А.В.
Провадження № 33/824/408/2020                                         Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
21 січня 2020 року                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шевчука Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року, - 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців;
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.;
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік;
на підставі ст.36 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкцій статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 26 серпня 2019 року о 17 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем "Шевроле" номерний знак НОМЕР_1 по вул. Драгоманова в м. Києві, не впевнився в безпеці руху, не вибрав безпечної швидкості, при зміні напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу в результаті чого допустив наїзд на автомобіль "Тойота" номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України.
Крім того, 26 серпня 2019 року о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , здійснивши наїзд на автомобіль "Тойота" номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце ДТП не дочекавшись працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.
Крім того, 27 червня 2019 року ( відповідно до тексту постанови)  о 00 годині  20 хвилин   ОСОБА_1 в гаражному кооперативі "Надія", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 53, після дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, що сталася по вулиці Драгоманова, 1-А, вживав спиртні напої, та на вимогу працівників поліції відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.10.(є) ПДР.
 У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що винуватцем дорожньо - транспортної  пригоди, вчинення якої ставиться йому у вину  є ОСОБА_2 , оскільки саме він керував автомобілем, та здійснюючи маневр заднім ходом, зачепив припаркований поряд автомобіль. Крім того, апелянтом звернуто увагу на наявність постанови Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2019 щодо ОСОБА_2 , в якій останній підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди того дня. Також указав, що  висновки суду першої інстанції щодо відеофіксації вчиненого ДТП, а також залишення місця ДТП та вживання ним алкогольних напоїв на місці ДТП, складених працівниками поліції, суперечить наявним у справі доказами, оскільки на диску з фрагментами відеозаписів з нагрудної камери поліцейського зафіксована лише процедура оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, а не сам факт його вчинення. Звернув увагу на відсутність у матеріалах справи відеозаписів із зображенням  руху його автомобіля  та зупинки його працівниками поліції або іншими особами. Крім того, указав, що наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів не містять інформації на підтвердження того, що ним порушувалися Правила дорожнього руху України. Вважав, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки опис адміністративного правопорушення  не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Зауважив, що без відеофіксації  адміністративного правопорушення, інші докази, а саме: письмові пояснення свідків та патрульного поліцейського не доводять  його вини у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, оскільки вони безпосередньо не сприймали обставини, які становлять об`єктивну сторону даних правопорушень. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Вислухавши пояснення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисника Шевчука Г.М., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили скаргу задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки судді про винність ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, залишення місця ДТП, вживання алкогольних напоїв будучи причетним до ДТП та відмові від проходження огляду на стан сп`яніння стверджуються зібраними у  справі доказами. 
Так, свідок ОСОБА_3 показав суду, що він був очевидцем ДТП під час якої автомобіль «Шевроле» номерний знак НОМЕР_1 зачепив припаркований на вул. Драгоманова у м. Києві автомобіль «Тойота» та залишив місце ДТП. Свідок прослідував за автомобілем «Шевроле» та бачив як з місця водія із автомобіля виходив ОСОБА_1 та оглядав автомобіль. Із моменту ДТП і до моменту виходу ОСОБА_1 із автомобіля цей автомобіль постійно перебував у полі зору свідка. Ці обставини були зафіксовані свідком на відео, яке він надав суду.
Оглянутий відеозапис та фотоматеріали зроблені  свідком ОСОБА_3 повністю підтверджують наведені вище показання свідка в частині того, що за кермом автомобіля «Шевроле» перебував ОСОБА_1 .
Потерпілий ОСОБА_4 - власник автомобіля «Тойота» пояснив що ним були виявлені пошкодження його автомобіля, що був припаркований на вул. Драгоманова         м. Києва. Під склоочисником була записка очевидця події, після чого він викликав поліцейських.
Із схеми місця ДТП дійсно вбачається пошкодження автомобіля «Тойота»   номерний знак НОМЕР_2 .
Із відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.
Дослідивши ці та інші зібрані у справі докази, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3.б, 10.1, 12.1, 13.1, 2.10.а, 2.10.є ПДР України, наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 1224, ч.4 ст.130 КУпАП, наявність підстав для накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 36 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки ця норма закону передбачає найбільш суворе стягнення серед інших, у вчиненні яких ОСОБА_1 визнавався винним.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність постанови судді від 01.11.2019 року щодо ОСОБА_1 . Посилання у апеляційній скарзі на те, що  за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, суддею місцевого суду дана оцінка поясненням свідка ОСОБА_2 . Суддею обґрунтовано визнано те, що пояснення свідка ОСОБА_2 є неправдивими і дані із метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, оскільки ці пояснення суперечать об`єктивному доказу, яким є відеозапис події, наданий свідком ОСОБА_3 , а також поясненням самого свідка ОСОБА_3 , який випадково став очевидцем події, із учасниками ДТП не знайомий і піддавати сумніву його пояснення у суду немає підстав.  
Доводи апеляційної скарги про неналежність наданих відеозаписів є необґрунтованими, оскільки ці відеозаписи об`єктивно відтворюють обставини вчинених адміністративних правопорушень. 
Постанова Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2019 щодо ОСОБА_2 , не може розцінюватись як процесуальний документ, яким підтверджений факт керування останнім автомобілем в момент ДТП, оскільки таких висновків суд у постанові не зробив. Правова позиція ОСОБА_2 у ході розгляду тієї справи не спростовує факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 із мотивів зазначених вище. 
На думку суду, зазначеними вище відеозаписами із належною повнотою зафіксовані як обставини вчинення адміністративних правопорушень, так і процесуальні дії, які були вчинені поліцейськими. Суд вважає, що у цій справі зібрана достатня кількість належних, допустимих та достовірних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень.
Постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1   залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька