справа № 757/64161/18-ц                                             головуючий у суді І інстанції Батрин О.В.
провадження № 22-ц/824/411/2020            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

   ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 січня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
                               
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В.,  Суханової Є.М.,	
 	 	 	
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливість» про стягнення заборгованості, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1   звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливість» про стягнення заборгованості.
 
Свої вимоги мотивувала тим, щона підставі договору про відступлення права вимоги № 2785-01 від 15.03.2018 року, укладеного між нею та ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості», товариство відступило на її користь право вимоги, набутої на підставі договору відступлення права вимоги № 29-01-18/2785 від 29.01.2018 року, укладеного між товариством та АО «Ліга Справедливості», за зобов`язаннями відповідача за договором № 24/06-15 від 24.06.2015 року про надання юридичних послуг та додатку № 1 до договору, що був укладений між відповідачем та АО «Ліга Справедливості», а саме виплат винагороди в розмірі 7% від отриманих коштів в сумі 200 000 грн., що перебували на рахунку ПАТ «Дельта Банк», які були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що складає 14 000 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом.  05.05.2018 року позивач надіслала на  адресу відповідача досудову вимогу з проханням сплатити винагороду у розмірі 14 000 грн. відповідно до умов договору про надання юридичних послуг. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором про надання юридичних послуг в останнього утворилась заборгованість у розмірі 65 100 грн., з яких 14 000 грн. - сума винагороди та 51 100 грн. - сума пені. Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 19 450 грн.
 
Рішенням  Печерського районного суду міста Києва від 24 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливість» про стягнення заборгованості відмовлено.
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
 
При цьому зазначає, що укладаючи договір, його сторони погодили конкретні суми на виконання послуг, маючи обов`язкові умови - виплата відсотків від отриманих коштів. В договорі визначено, що винагорода має бути сплачена з реально отриманих коштів, однак умови договору відповідач не виконав, а тому, це право вимоги було передано іншій особі, що не заборонено ні законом, ні договором. Зазначає, що відповідач лише у відзиві повідомив про отримання ним коштів, однак під час здійснення представництва інтересів за договором про надання адвокатських послуг, було встановлено про факт отримання коштів відповіддю ФГВФО від 31 жовтня 2017 року, що були отримані пізніше, тому апелянт вважає, що саме з того часу відраховується три роки для подачі позову до суду, а заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
10.12.2019 року до суду надійшов відзив Адвокатського об`єднання «Ліга Справедливості», поданий представником - Ісуповою К.В.,  згідно якого  представник просив  апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовну заяву  задовольнити. Зазначає, що  погоджується з доводами апелянта, вважаючи позовні вимоги обґрунтованими.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки в даній справі ціна позову становить 65 100,00 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2015 року між замовником ОСОБА_2 та виконавцем АО «Ліга Справедливості» укладено договір № 24/06-15 про надання юридичних послуг з додатком 1, який є невід`ємною частиною вказаного договору (а.с. 26-27).
 
Відповідно до п. 1 укладеного договору виконавець, бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу, а замовник зобов`язується виплатити Адвокатському Об`єднанню гонорар за надання правової допомоги, яка полягає у захисті його конституційних особистих, майнових прав, зокрема, з питання складання та подання процесуальних документів із стягнення усіх депозитних вкладів та всіх нарахованих відсотків згідно з договорами з ПАТ «Дельта Банк» на користь замовника шляхом написання та подання позовних заяв (адміністративних позовів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) до суду, представництва інтересів в суді з цього питання.
 
Згідно з п. 5.1 договору за надання правової допомоги замовник зобов`язується виплатити Адвокатському Об`єднанню у касу чи на розрахунковий рахунок гонорар у розмірі, визначеному цим договором згідно з визначеними тарифами, визначеними рахунками та складеними актами виконаних робіт. Замовник дозволяє адвокатам Адвокатського Об`єднання самостійно визначати стратегію і тактику захисту, яка не суперечить правам клієнта. Замовник погоджується з оплатою всіх послуг, наданих згідно з тарифами за договором, якщо не заперечив письмово протягом десяти календарних днів з дати отримання акту виконаних робіт, та зобов`язується оплатити такі послуги протягом десяти календарних днів. У випадку прострочення оплати на більш тривалий термін, замовник сплачує Адвокатському Об`єднанню пеню у розмірі один відсоток в день від суми боргу. День оплати вважається днем, коли кошти внесені в касу Адвокатського Об`єднання або зараховані на розрахунковий рахунок.
 
29.01.2018 року АО «Ліга Справедливості» та ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливості» уклали договір відступлення права вимоги № 29-01-18/2785, відповідно до якого ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливості» приймає 100% права вимоги на умовах, які існують на момент укладання договору, за зобов`язаннями ОСОБА_2 з виплати коштів, відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 24/06-15 від 24.06.2015 року та додатку № 1 до договору, а саме, виплати винагороди за позитивний результат від реально отриманих коштів, відповідно до умов договору, а саме, виплат винагороди в розмірі 7% від отриманих коштів в сумі 200 000 грн., що перебували на рахунку ПАТ «Дельта Банк», які були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що складає 14 000 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом (а.с. 28).
 
29.01.2018 року АО «Ліга Справедливості» направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги по договору № 24/06-15 від 24.06.2015 року, в якому зазначено суму заборгованості у розмірі 14 000 грн. (а.с. 29).
 
15.03.2018 року між ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливості»  та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги  № 2785-01, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливості»  передало, а ОСОБА_1 прийняла 100% права вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_2 , які виникли за договором про надання юридичних послуг № 24/06-15 від 24.06.2015 року та додатку № 1 до договору, а саме виплати винагороди за позитивний результат, відповідно до договору №24/06-15 від 24.06.2015 року та додатку № 1 до договору в розмірі 7% від отриманих коштів в сумі 200 000 грн., що перебували на рахунку ПАТ «Дельта Банк», що були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що складає 14 000 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом (а.с. 13).
 
15.03.2018 року ТОВ «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга справедливості»  направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за договором № 24/06-15 від 24.06.2015 року, в якому зазначено суму заборгованості у розмірі 14 000 грн. (а.с. 15).
 
30.04.2018 року позивачем на адресу відповідача направлено заяву про досудове врегулювання спору з вимогою сплатити суму заборгованості за договором про надання юридичних послуг № 24/06-15 від 24.06.2015року та додатку № 1 до договору у розмірі 14 000 грн., виходячи з акту звірки взаємних розрахунків (а.с. 14). 
 
Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що  ОСОБА_2 отримав грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду 21.10.2015 року, за законом, а не завдяки діям юридичної фірми. Крім того, суд виходив з того, що з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду в грудні  2018 року. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, який пропущений позивачем, позивач не ініціював перед судом питання про його поновлення, тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.
 
Колегія суддів  в повній мірі з висновками суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.
 
Позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору про надання юридичних послуг сума винагороди у розмірі 7% , що становить 14 000 грн., від отриманих відповідачем коштів, виплачених останньому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та сума пені у розмірі 51 100 грн. за несвоєчасну виплату винагороди підлягає стягненню з відповідача.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
 
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
 
Ст. 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
 
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
За положеннями ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України у встановлений у зобов`язанні строк.
 
Згідно умов визначених додатком № 1 до договору про надання юридичних послуг, укладеним між сторонами, який є невід`ємною частиною договору, передбачено, що винагорода за позитивний результат складає сім відсотків від реально стягнутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок АО «Ліга Справедливості») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника. У разі прострочення виплати АО винагороди за позитивний результат, замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг АО замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що АО виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат (а.с.27).
 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу (а.с. 75).
 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.08.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії закрито, оскільки вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 59-60).
 
З відповіді в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Новікова В.В. від 31.10.2017 року та відповіді директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ворушиліна К.М. від 17.05.2019 року вбачається що, вкладника АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 включено до Загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, який 05.10.2015 року був затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду за № 242/15 та 21.10.2015 року ОСОБА_2 отримав грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду у розмірі 200 000 грн., що підтверджується витягом Фонду з переліку виплачених відшкодувань вкладникам АТ «Дельта Банк» станом на 16.05.2019 року (а.с. 73-74, 90).
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, вірним висновок суду першої інстанції, що гарантовану суму відшкодування у розмірі 200  000 грн. відповідач отримав за законом, а не завдяки діям юридичної фірми.
 
Випадки визначені додатком № 1 до договору про надання юридичних послуг, за яких вважається, що АО виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат відсутні.
 
Крім того, згідно примітки Додатку № 1 до Договору про надання  правових послуг № 24/06-15 від 24.06.2015 року винагорода за позитивний результат складає сім відсотків від реально стягнутої суми. Оскільки сума відшкодування Фондом виплачена добровільно, відсутні будь-які судові рішення  про стягнення коштів виплачених відповідачу, а відтак, немає підстав для виплати винагороди за надання правової допомоги.
 
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) .
 
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
 
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
 
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
 
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
 
Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог  ст. 82 ЦПК України саме позивача.
 
За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
 
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на виплату відповідачу суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн., внаслідок надання юридичних послуг «Ліга Справедливості». Крім того, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що виплата вкладу відповідачу перебуває у причинно-наслідковому зв`язку, саме, з його діями щодо надання правової допомоги.
 
Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги подані позивачем ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2015 року про повернення позовної заяви позивачу та від 09.08.2016 року про закриття провадження у справі, оскільки жодна з них не є підставою для виплати коштів відповідачу, а саме по собі отримання коштів відповідачем на підставі інших обставин (за законом) не може розцінюватися, як позитивний результат дій позивача.
Однак, ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримав грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду 21.10.2015 року, а з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду в грудні  2018 року, ним пропущено строк позовної давності, тому відмовив позивачу  у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.
Проте, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов невірного висновку щодо підстав, з  яких позов залишив без задоволення. 
Так, згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
 
За змістом статей 256, 267 ЦК Українисуд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
 
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, що було встановлено судом першої інстанції, в задоволенні позову слід було відмовити за безпідставністю позовних вимог, тобто по суті спору.
 
За таких обставин, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення по суті вимог позивача.
 
Такі висновки, на думку колегії суддів, будуть відповідать вимогам закону та правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові  від 06 лютого 2019 року  по справі № 175/4753/15-ц.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Отже, колегія суддів, враховуючи, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові за його безпідставністю.
 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

 
Головуючий:                                                                                      Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                  С.В. Лівінський

                                                                                                               Є.М. Суханова