У х в а л а  
 
27 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/10850/18
провадження № 61-3441 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Шапченко Марія Іванівна, про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину та скасування рішення про реєстрацію права власності,
 
В с т а н о в и в:
 
24 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
У порушення вимог частини першої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги,  ОСОБА_1 оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, підстави (підставу) касаційного оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або (за умови відмови особи від отримання реєстраційного номеру облікової картки платника податків з релігійних міркувань) номер і серію паспорта для фізичних осіб-громадян України ОСОБА_1 , а також адресу електронної пошти ОСОБА_1 , та не вказано про її відсутність.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із зазначенням у ній крім іншого, реєстраційного номера облікової картки платника податків за його наявності або (за умови відмови особи від отримання реєстраційного номеру облікової картки платника податків з релігійних міркувань) номера і серії паспорта для фізичних осіб-громадян України ОСОБА_1 , а також адресу електронної пошти ОСОБА_1 , або вказати про її відсутність.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
У порушення вимог 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт другий пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
У разі подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2018 року становив 1 762,00 грн.
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі подання позовної заяви одночасно майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками щодо вимог майнового та немайнового характеру. 
 
У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
У відповідності до змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими було задоволено дві вимоги позивача немайнового характеру (визнання недійсним договору дарування та скасування запису про реєстрацію права власності), а тому відповідно ОСОБА_1 має надати докази оплати судового збору за подання даної касаційної скарги, з урахуванням оспорюваних немайнових позовних вимог, в сумі 2 819,20 грн.
                                         
Крім цього, ОСОБА_1 також оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення вимоги позивача майнового характеру - зобов`язання повернути майно (оскільки згідно даної вимоги позивач отримає від відповідача матеріальний об`єкт, що має певну вартість, яка відповідно до змісту пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України є ціною відповідного позову, розмір якого визначається вартістю спірного майна - квартири), а тому ОСОБА_1 , за подання даної касаційної скарги, в частині оспорюваної майнової вимоги, має надати докази оплати судового збору, суму якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із вартості спірного майна (квартири), враховуючи оплачену суму судового збору, та згідно вимог Закону України «Про судовий збір», і на підтвердження надати до суду докази його вартості.
 
До касаційної скарги заявником додано квитанцію від 20 лютого 2020 року, про сплату судового збору в сумі 3 171,60 грн.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, ОСОБА_1 має оплатити судовий збір щодо оспорюваних немайнових вимог у сумі 2 819,20 грн та в частині оспорюваної майнової вимоги, з урахуванням вартості спірного майна (квартири), надавши при цьому докази його вартості, та з вирахуванням вже оплаченої суми судового збору в розмірі 3 171,60 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 березня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко