ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/262/20 Справа № 201/1173/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко  Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконними дій щодо винесення рішення про нарахування вартості спожитої, але необлікованої електроенергії, зобов`язання скасувати рішення і нарахування
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року,  -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Швидкого Є.П. (діє на підставі ордеру від 29.01.2019р. – а.с. № 71) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконними дій щодо винесення рішення про нарахування вартості спожитої, але необлікованої електроенергії, зобов`язання скасувати рішення і нарахування. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 21.12.2018р. представниками відповідача під час перевірки виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018р. (далі - ПРРЕЕ), про що було складено акт Н № 130518 про порушення від 21.12.2018р., яким зафіксовано, що споживач при користуванні електричною енергією порушив п. 5.5.5 ПРРЕЕ, що полягає у самовільному підключенні струмоприймачів до електричної мережі, що належить AT «ДТЕК Дніпровські електромережі» поза засобом комерційного обліку № НОМЕР_1 , з порушенням схеми обліку. 09.01.2019р. Комісією Четвертого району електричних мереж Дніпровських міських електричних мереж, розглянуто акт про порушення і прийняте рішення про нарахування у відповідності до п. 3.1, формули 2.7 Методики збитків на суму 217 530,47 грн., про що складено протокол № 2 від 09.01.2019р. З таким рішенням позивач не згоден, оскільки укладеним договором № 516 від 08.10.2003р. з енергопостачальником передбачена межа балансової належності електромереж на ізоляторах опори № 45371 ВЛ-0,4 кВ ТП-977 РБ-3, а згідно з актом про порушення і доданими до нього схемою і фотографіями, самовільне підключення виконано від опори без номера, з чого слідує, що самовільне підключення здійснено не за адресою позивача, не в його будинку, в акті вказано лише пункт порушення - 5.5.5 ПРРЕЕ і не зазначений підпункт, акт підписаний і вручений не йому, а його тещі ОСОБА_2 , що є порушенням п. 8.2.5. ПРРЕЕ. Крім того, не враховано, що у позивача встановлений побутовий генератор електричної енергії, який запускається автоматично, коли в домоволодінні пропадає напруга. Самовільне підключення установлене без застосування спеціальних засобів вимірювання, на схемі електропостачання представниками відповідача графічно не зображено про втручання позивачем в схему обліку, відсутні посилання на порушення пломб і засобу обліку, що є порушенням Кодексу комерційного обліку електричної енергії, загалом зі схеми не зрозуміло, де і як виявлене самовільне підключення, якими дротами. Розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії йому наданий не був, сам розрахунок є невірним, у ньому відсутні посиланням на відповідні пункти методики. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 526, 614 ЦК України, Законів України «Про захист прав споживачів», «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, Кодекс комерційного обліку електричної енергії, Методику визначення обсягу та вартості електричної енергії, просив визнати незаконними дії відповідача з прийняття рішення, оформленого протоколом № 2 від 09.01.2019р., зобов`язати скасувати рішення, компенсувати судові витрати на правничу допомогу (а.с. 2-11).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено (а.с. 141-145).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване рішення порушує його право на судовий захист, зокрема посилається на те, що судом допущено порушення норма процесуального права щодо оцінки доказів та неправильно застосовано норми матеріального права. У зв`язку з викладеним просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконними дій щодо винесення рішення про нарахування вартості спожитої, але необлікованої електроенергії, зобов`язання скасувати рішення і нарахування — закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.149-152).

У відзиві на апеляційну скаргу АТ “ДТЕК Дніпровські електромережі” зазначило, апеляційна скарга є безпідставною, а тому просило на підставі ч. 1 ст. 374 ЦПК України залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, закривши провадження по справі, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 24.06.2003р., свідоцтва про право власності від 21.08.2004р. Право власності зареєстровано у державному реєстрі, що підтверджується витягом КП «ДМБТІ від 30.08.2004р. (а.с. 45-47).
Позивачем укладено договір користування електричною енергією з ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго», відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 54-56).
За заявою позивача ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» 08.10.2003р. виготовлені технічні умови на підключення житлового будинку (а.с. 57-58).
Актом технічної перевірки від 26.12.2011р., підписаним позивачем ОСОБА_1 , у графі прилад обліку - місце встановлення приладу обліку, зазначено, що прилад обліку винесено на фасад опори, що встановлений на території домоволодіння позивача за парканом. Згідно з актом технічної перевірки від 13.02.2014р. балансова належність встановлена на опорі, прилад обліку винесено на фасад опори, що знаходиться на території позивача (а.с. 106, 107).
Судом 1 інстанції також встановлено, що 21.12.2018р. чотирма представниками відповідача - майстром СТА ОСОБА_3 , електромонтером СТА ОСОБА_4 , електромонтером СТА ОСОБА_5 та інженером СТА ОСОБА_6 , під час перевірки виявлено порушення п. 5.5.5 ПРРЕЕ, про що було складено акт Н № 130518 про порушення від 21.12.2018р., яким зафіксовано, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 р 8603076, ОСОБА_1 порушив п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 (далі - ПРРЕЕ), що полягає у самовільному підключенні струмоприймачів до електричної мережі, що належить AT «ДТЕК Дніпровські електромережі», поза засобом комерційного обліку № НОМЕР_1 , з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано кабелем АПВ 4x16 мм від опори без номера на навантаження будинку через рубильник, з метою безоблікового споживання електричної енергії. Самовільне підключення виконано приховано, виявити при КО без використання спеціальних технічних засобів можливості не було. При включенні навантаження 42А, при виключеному ПУ № 0011840, імпульси відсутні, покази ПО не змінюються, електроенергія споживається, лічильником не враховується. Місце підключення ПЛ - 0,4. Порушення виявлено інн-2 № 4002 до 01.092019 і продемонстровано споживачу. В Акті зафіксована цілісність і наявність установлених пломб: № с 11830647 і № с 11830646 (а.с. 12).
Акт підписаний чотирма представниками відповідача, а також підписаний тещею власника ОСОБА_2 , про що вона власноруч вказала в акті. Особа ОСОБА_2 була встановлена на підставі пенсійного посвідчення (а.с.104, 105).
Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача щодо винесення рішення, які оформлені протоколом №2 від 02.01.2019 року не можуть бути законними чи протиправними дії з його оформлення, оскільки самі по собі не породжують правових наслідків. Що стосується вимог про зобов`язання відповідача скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення, суд 1 інстанції зазначив, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки такий спосіб захисту, як зобов`язання скасувати рішення комісії не передбачені законом, зокрема суд зазначив, що нормативними актами не передбачений такий механізм примусу, як зобов`язання енергопостачальника скасувати власне рішення.

Однак із вказаними висновками суду погодитись не можливо з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлені вимоги про визнання незаконними дій АТ “ДТЕК Дніпровські електромережі” щодо винесення рішення комісії, яке оформлене протоколом №2 від 09.01.2019 року засідання комісії по розгляду акта про порушення від 21.12.2018 № 130518; щодо зобов`язання АТ “ДТЕК Дніпровські електромережі” скасувати рішення Комісії з розгляду актів про порушення і нарахування за ними, що викладене у протоколі № 2 від 09.01.2016 р. 
Тобто фактично позивач оскаржує Акт про порушення від 21.12.2018 р. № 130518 та рішення засідання комісії Комісії з розгляду акта про порушення від 21.12.2018 р. № 130518, яке оформлене протоколом № 2 від 09.01.2019 року.
Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення № 130518 від 21.12.2018 р. є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» необхідно тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Таку правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.
Відповідний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження 14-503цс18), предметом розгляду якої було скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення Правил та визнання дій комісії з приводу розгляду такого акту неправомірними, та постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 641/5328/16-ц (провадження 61-25583св18), від 15 травня 2019 року у справі № 583/1694/15-ц (провадження 61-20730св18), від 10 липня 2019 року у справі №127/17593/16-ц (провадження № 61-13120св18).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду випливає, що спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання незаконними дій АТ “ДТЕК Дніпровські електромережі” щодо винесення рішення комісії, яке оформлене протоколом №2 від 09.01.2019 року засідання комісії по розгляду акта про порушення від 21.12.2018 № 130518; щодо зобов`язання АТ “ДТЕК Дніпровські електромережі” скасувати рішення Комісії з розгляду актів про порушення і нарахування за ними, що викладене у протоколі № 2 від 09.01.2016 р. не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
       
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частинами першою і другою статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. 

З огляду на вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.
       
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 255, ст. 367, ст. 377, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року – скасувати.

Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконними дій щодо винесення рішення про нарахування вартості спожитої, але необлікованої електроенергії, зобов`язання скасувати рішення і нарахування — закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: