Ухвала
іменем України
20 січня 2020 року
м. Київ
справа № 344/3748/19
провадження № 51-234ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок 
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2019 року 
та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року,
встановив:
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2019 року затверджена угода про визнання винуватості від 28 лютого 2019 року 
між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 . Останнього визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368-3, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі – КК) та на підставі ст. 70 КК призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 2550 грн. 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_4 залишено без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_5 – без змін.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він
вчинив умисні дії, які виразилися в наданні службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди за вчинення зазначеною службової особою дій з використанням наданих 
їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду; вчинив використання завідомо підробленого документа.
ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернулися до Івано-Франківського апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати вирок Івано-Франківського міського суду від 22.04.2019 року щодо 
ОСОБА_5 та направити матеріали кримінального провадження 
до Івано-Франківської місцевої прокуратури для здійснення досудового розслідування 
в загальному порядку. 
Захисник ОСОБА_7 мотивував це тим, що вирок суду містить категоричні твердження про причетність директора ТОВ “Фаворит Авто” ОСОБА_4 до одержання інженером оцінювачем ТОВ “Фаворит Авто” ОСОБА_6 неправомірної вигоди 
за вчинення дій з використанням наданих повноважень в інтересах того, хто дає таку вигоду, а також до складання та видачі інженером завідомо підробленого офіційного документу. Вказує що оскаржуваний вирок порушує права, свободи й інтереси директора ТОВ “Фаворит Авто” ОСОБА_4 , а створена преюдиція щодо винуватості директора у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368-3, ч. 4 ст. 358 КК – грубо порушує передбачені ст. 7 КПК загальні засади кримінального провадження: верховенство права й законність, презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини.
ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі посилався на аналогічні порушення прав, свобод та інтересів стосовно його особи у вироку Івано-Франківського міського суду 
від 22.04.2019 року щодо ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судами та вказує на створення преюдиції щодо винуватості його у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368-3, ч. 4 ст. 358 КК, що було предметом оскарження ним і в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження 
з мотивів, наведених у ній. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України
(далі–КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Доводи ОСОБА_4 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором 
та обвинуваченим ОСОБА_5 є необґрунтованими. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2019 року, постановленою 
за результатами розгляду клопотання першого заступника керівника 
Івано-Франківської місцевої прокуратури, в мотивувальній частині вироку 
Івано-Франківського міського суду від 22 квітня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 виправлено допущену описку, а саме в абзаці третьому замість словосполучення “директора ТОВ “Фаворит Авто” 
ОСОБА_4 ” - вказано особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження; 
в абзаці четвертому, де двічі зазначено “ ОСОБА_6 ”, вказано “особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження”; в абзаці шостому, де зазначено “інженеру оцінювачу ТОВ “Фаворит Авто” ОСОБА_6 ”, вказано “особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження”; в абзаці сьомому зазначено “інженер оцінювач 
ТОВ “Фаворит Авто” ОСОБА_6 , вказати “особа, матеріали щодо якої виділено 
в окреме провадження”. Таким чином, внесеними до судового рішення змінами у виді виправлення описок, знеособлено осіб, які не є учасниками цього кримінального провадження.
Статтею 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення  суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, належним чином перевірив доводи, наведені ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, 
які є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі, проаналізував їх, дав 
на них вичерпну відповідь і відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, з яких визнав її необґрунтованою. Ухвала суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржених судових рішень з мотивів, зазначених у касаційній скарзі ОСОБА_4 , та вважає, 
що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду 
від 15 жовтня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                    ОСОБА_3