ПОСТАНОВА
Іменем України

13 січня 2020 року 
Київ
справа №823/411/17
адміністративне провадження №К/9901/17667/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 823/411/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області
на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді  Гаврилюка В.О., 
на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі головуючого судді Кучми А.Ю., суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В. 

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ НП в Черкаській області), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26 лютого 2017 року № 446 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Черкаського ВП ГУ НП» про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення;
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с про його звільнення з 16 лютого 2017 року з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту);
- поновити його на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з розміру 636 грн 72 коп за кожен день вимушеного прогулу до моменту винесення судового рішення про його поновлення на роботі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446 та № 68 о/с є такими, що порушують його конституційне право на працю, а тому підлягають скасуванню.
Вказував, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не повідомив його про проведення службового розслідування, не викликав його на таке розслідування, не відібрав у нього пояснення стосовно подій, які відбулися 28 січня 2017 року. А наказ про звільнення зі служби відповідачем винесено під час його тимчасової непрацездатності.
У наказі Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446 зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) та частиною 1 статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння). Однак така інформація не відповідає дійсності.
Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач, як учасник бойових дій, звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України. Крім того, станом на час проведення службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів не існувало будь-якого судового рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративну відповідальність.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 68 о/с від 16 лютого 2017 року про звільнення позивача з 16 лютого 2017 року з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).
Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП у Черкаській області з 17 лютого 2017 року.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11 4921 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн 80 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій вказали на те, що наказ від 16 лютого № 446 Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області винесений на підставі та у порядку, визначеному законодавством, тому підстави для визнання незаконним та скасування цього наказу відсутні.
В той же час, наказ від 16 лютого 2017 року № 68 о/с про звільнення позивача зі служби винесений Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області під час тимчасової непрацездатності позивача, яка підтверджується довідкою, форма якої затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 березня 2016 року № 201.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року виправлено допущену в постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 823/411/17 описку, зазначивши в її резолютивній частині замість словосполучень та цифр середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 114 921 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн 80 коп словосполучення та цифри середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 57 460 (п`ятдесят сім тисяч чотириста шістдесят) грн 20 коп та замість словосполучень та цифр постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 24 626 (двадцять чотири тисячі шістсот двадцять шість) грн 10 коп допустити до негайного виконання словосполучення та цифри постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 12 723 (дванадцять тисяч сімсот двадцять три) грн 33 коп допустити до негайного виконання.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
У лютому 2018 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій відповідач просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
В обґрунтування касаційної скарги, Головне управління Національної поліції в Черкаській області вказало на те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.
Судами першої та апеляційної інстанції зроблені висновки про правомірність наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Відтак виходячи з фактичних обставин справи та скоєного проступку суди дійшли висновку, що позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2013 року з аналогічного питання зробив висновок про те, що на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Дисциплінарного статуту, у тому числі й до осіб, які тимчасово непрацездатні та перебувають у відпустці. 
Крім того, позивач не повідомив про перебування на лікарняному ані безпосереднього керівника, ані працівників УКЗ ГУ НП в Черкаській області, оригінал листка непрацездатності позивач до Головного управління Національної поліції в Черкаській області не надавав, а подав його безпосередньо до суду.
Відповідно до положень пункту 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін. Отже, до компетенції суду віднесено можливість виходу за межі позовних вимог, а тому суд міг змінити дату звільнення позивача зі служби.
Посилання судами першої та апеляційної інстанції на положення статті 235 Кодексу законів про працю України та постанову Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 є помилковими, оскільки спірні правовідносини регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 та наказом Міністерства внутрішніх справ від 06 квітня 2016 року № 260.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ).
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
07 лютого 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Білоус О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2019 року, який здійсненого на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 529/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Білоуса О.В. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 11 січня 2020 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження на наявними в матеріалах справи матеріалами відповідно до вимог частини 1 статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
Від позивача надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якій він просить касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року - без змін.
Позивач зазначив, що ці рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними, проголошеними з дотриманням всіх вимог матеріального та процесуального права. 
Установлені судами фактичні обставини справи
ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 19 грудня 2006 року.
З 07 листопада 2015 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07 листопада 2015 року № 1 о/с, проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділення поліції в річковому порту м. Черкаси Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області. 
З 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.
28 січня 2017 року інспектором УПП у м. Черкаси Скребнєвою Ю.С. винесено постанову про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 093552 (за чатсиною 1 статті 126 КУпАП).
Цього ж дня, 28 січня 2017 року інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Черкаси Скребнєвою Ю.С. стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №146221 (за частиною 1 статті 130 КУпАП).
Наказом ГУ НП в Черкаській області від 30 січня 2017 року № 262 призначено службове розслідування за фактом скоєння оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, капітаном поліції ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 28 січня 2017 року, перебуваючи у черговій відпустці за 2016 рік, у цивільному одязі керував автомобілем ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_1 . 
Цього ж дня о 18 год 10 хв ОСОБА_1 був зупинений  працівниками Управлінням патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, які під час перевірки документів на право керування вказаним транспортним засобом встановили відсутність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також було встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації  руху, порушення мови).
Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку ОСОБА_1 ухилився, про що лікарем КУ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» зроблено відповідний висновок № 89 (а.с. 40 на звороті).
О 19 год 40 хв працівниками Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відносно ОСОБА_1 за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, складено протокол серії БР № 146221 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 41 на звороті), який направлено для розгляду до Придніпровського районного суду міста Черкаси. Інформація про результати розгляду цього протоколу в матеріалах справи відсутня.
Разом з тим ОСОБА_1 поскаржився на стан здоров`я, у зв`язку з чим працівниками Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України доставили його до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги». За результатами огляду ОСОБА_1 складено довідку від 28 січня 2017 року, в якій встановлено діагноз: гостра алкогольна інтоксикація. Гіпертонічний криз (а.с. 46 на звороті). Від госпіталізації ОСОБА_1 відмовився.
Крім того, цього ж дня 28 січня 2017 року працівниками Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за порушенням вимог пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, складено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністратвиного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн (а.с. 41). Зазначений штраф ОСОБА_1 сплатив у добровільному порядку. 
Під час проведення службового розслідування були опитані інспектори Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили вище викладені обставини (а.с. 43, 44).
Під час службового розслідування ОСОБА_1 від будь-яких письмових пояснень відмовився, посилаючись на статтю 63 Конституції України у зв`язку зі станом здоров`я (а.с. 45).
ОСОБА_1 , з метою уникнення дисциплінарної відповідальності, не повідомив керівництво Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області про зазначені вище обставини.
За результатами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 28 січня 2017 року вчинив проступок, несумісний з подальшим проходженням служби та який є порушенням вимог статті 1,7 Дисциплінарного статуту, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги і Правил поведінки працівника апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належить до сфери  управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28 квітня 2016 року № 326.
16 лютого 2017 року старшим інспектором відділу ІОС УКЗ ГУ НП в Черкаській області майором поліції Макаренком А.О. підготовлено висновок службового розслідування за фактом скоєння адміністративних правопорушень оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, капітаном поліції ОСОБА_1. 
Наказом ГУ НП в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби. 
На підставі наказу ГУ НП в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446 та подання Черкаського відділу поліції відповідачем видано наказ від 16 лютого 2017 року № 68 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення з 16 лютого 2017 року.
Не погодившись з наказами ГУ НП в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446 та № 68 о/с, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Позиція Верховного Суду
Ревалентні джерела права й акти їх застосування
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені у Законі України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частини 2 статті 77 Закону № 580-VIII).
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, який визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень (далі - Дисциплінарний статут в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Частиною 1 статті 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статею 12 Дисциплінарного Статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.
Частиною 2 статті 16 Дисциплінарного статуту, визначено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. 
Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУ НП в Черкаській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.
Працівник поліції згідно Присяги та Правил поведінки не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника.
Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов'язання, а саме бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Відповідно до частини 5 статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ,  вважаються  виконаними  після  видання наказу по особовому складу. 
Строки виконання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби визначені частиною 2 статті 18 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після  їх прибуття до місця проходження служби. 
Частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування відповідно до пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженій Міністерством внутрішніх справі від 12 березня 2013 року № 230 чинного станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 230) - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.
Відповідно до пункту 2 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Такі ж норми закріплені і в Інструкції № 230.
Пунктами 5.2. та 5.3 Інструкції № 230 передбачено, що початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до пункту 2.1. Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Відповідно до підпункту 2.2.5 пункту 2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, скоєння особою РНС адміністративного правопорушення. 
Відповідно до пункту 2 Розділу 2 Правил етичної поведінки праціників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних оргнаів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 28 квітня 2016 року № 326 (далі - Правила № 326) визначено, що гідна поведінка це повага до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів у стосунках з громадянами; недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15 грудня 2017 року).
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
В обсязі встановлених в цій справі обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що службовим розслідуванням, яке проведено у порядку та строки визначені Дисциплінарним статутом, доведено факт вчинення позивачем проступку, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Звільнення є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення. У цьому випадку обов`язком ГУ НП в Черкаській області було врахувати зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації.
За наслідками розгляду висновку службового розслідування з урахуванням тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації ГУ НП в Черкаській області наказом від 16 лютого 2017 року № 446 накладено на відповідача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
Суд першої інстанції надав правову оцінку цьому наказу та погодився, що позивач заслуговує на обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення і за результатами судового розгляду дійшов висновку, що оскаржуваний наказ винесений на підставі та у відповідності до чинного законодавства, скасуванню не підлягає, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.
В означеній частині постанова суду не оскаржувалася в апеляційному порядку а ні позивачем, а ні відповідачем у даній справі. Тож в цій частині судове рішення не є предметом касаційного оскарження.
Верховний Суд не має обґрунтованих підстав уважати, що за встановлених в цій справі обставин відповідач свого обов`язку не виконав. У цьому зв`язку потрібно зауважити, що позивач - працівник поліції, який на той час обіймав посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Такий проступок, на думку Верховного Суду, є істотним порушенням не тільки службової дисципліни, але і безпеки дорожнього руху, адже транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і нехтування водієм основоположними правилами, зокрема щодо заборони керування в стані алкогольного сп`яніння, є категорично неприпустимим, особливо для працівника поліції.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № п/811/1470/16 і Верховний Суд не вбачає правових підстав відступити від цих висновків.
У контексті спірних правовідносин Верховний Суд підкреслює, що оскаржувані судові рішення переглядаються судом касаційної інстанції в межах доводів, наведених у касаційній скарзі, виходячи із доведеності факту вчинення позивачем вищевказаного дисциплінарного проступку та правомірності наказу ГУ НП в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 446, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення співмірного із тяжкістю вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення - звільнення, який видано відповідачем на підставі всебічного, об`єктивного дослідження обставин та за результатами проведення службового розслідування.
Спірним питанням у даному провадженні залишається правомірність реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, у період тимчасової непрацездатності поліцейського.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що діюче законодавство не передбачає можливості накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції у період тимчасової непрацездатності поліцейського.
Реалізація такого дисциплінарного стягнення у разі тимчасової непрацездатності поліцейського можлива лише у день прибуття його до місця проходження служби, після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 08 жовтня 2013 року № 21-250а13. Підстав для відступу від такої правової позиції під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачає.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно з довідкою про тимчасову непрацездатність від 15 лютого 2017 року № 167, виданою позивачу ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» ОСОБА_1 у період з 15 по 20 лютого 2017 року був тимчасово непрацездатним та звільненим від служби (а.с.7). 
За такого правового регулювання та встановлених обставин Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с у частині винесення його у період тимчасової непрацездатності позивача є таким, що винесений передчасно та суперечить нормами Дисциплінарного статуту виключно в частині визначення дати звільнення позивача зі служби. 
В той же час, Верховний Суд зауважує, що позивач, будучи працівником поліції, 28 січня 2017 року перебував за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння (гіпертонічний криз), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги». Такий проступок, на думку Верховного Суду, негативно впливає на імідж та репутацію Національної поліції України, підриває довіру населення до поліцейських та є істотним порушенням не тільки службової дисципліни, але і безпеки дорожнього руху, адже транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і нехтування водієм основоположними правилами, зокрема щодо заборони керування в стані алкогольного сп`яніння, є категорично недопустимими, особливо для працівника поліції.
Верховний Суд констатує, що за своїм змістом наказ від 16 лютого 2017 року № 68о/с є правомірним, таким що відповідає вимогам Дисциплінарного статуту, способом реалізації накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Врахуванню також підлягає та обставина, що довідка про тимчасову непрацездатність від 15 лютого 2017 року № 167 не була надана позивачем до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а була надана лише до суду.
З огляду на тяжкість вчиненого позивачем проступку та зважаючи на те, що Верховний Суд констатує, що у даному випадку наявність самого лише факту винесення відповідачем оскаржуваного наказу по особовому складу у період тимчасової непрацездатності позивача не є достатньою підставою для поновлення його на роботі. 
Верховний Суд приходить до висновку, що у даному випадку судовому захисту підлягає порушене право позивача на працю тільки у період його тимчасової непрацездатності, тобто у період з15 по 20 лютого 2017 року. 
На підставі наведеного Верховний Суд приходить до висновку, що у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача на працю є зміна дати звільнення зі служби відповідно до положення пункту 2 статті 18 Дисциплінарного статуту із зазначенням дати звільнення зі служби - наступного робочого дня, після закінчення періоду тимчасової непрацездатності, тобто 21 лютого 2017 року.
Такого ж підходу Верховний Суд притримується і в постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 823/810/17.
За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про необхідність задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с та поновлення його на службі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є помилковими. Задовольняючи ці позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції обрали невірний спосіб захисту порушеного права позивача.
З огляду на зазначене, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у цій частині. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій слід залишити без змін.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
За змістом частини 1 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повність або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Верховний Суд виходячи із вищезазначеного вважає за необхідне постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 86 о/с, поновлення ОСОБА_1 на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати. 
Ухвалити у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, змінити наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1 , уважати капітана поліції ОСОБА_1 , звільненим з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 21 лютого 2017 року.
У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с, поновлення на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління поліції в Черкаській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити. 
В іншій частині оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не є предметом касаційного перегляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області задовольнити.
2. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с, поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.
3. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково. 
4. Змінити наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1 , уважати капітана поліції ОСОБА_1 , звільненим з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 21 лютого 2017 року.
5. У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління поліції в Черкаській області від 16 лютого 2017 року № 68 о/с, поновлення на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління поліції в Черкаській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити. 
6. В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................
..........................
........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду