Єдиний унікальний номер 234/19713/19
Номер провадження 33/804/46/20 

  ПОСТАНОВА
                                                        ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21.01.2020р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши в м. Бахмут Донецької області справу про адміністративне правопорушення апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 18.12.2019р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, 
    
в с т а н о в и л а :
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.12.2019р., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Зазначена постанова оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:
- вважає оскаржувану постанову, такою що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неповно з`ясував всі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи; 
- зазначає, що він дійсно вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, розуміє, що некоректно поводився з працівниками поліції і не повинен був сідати за кермо, але оскільки він працює водієм - експедитором та йому необхідно заробляти на життя будучи за кермом,  на загальних зборах підприємства на якому він працює, було прийняте рішення клопотати перед судом про взяття його на поруки;
-вказує, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист; 
- вказує, що повідомляв суд про неможливість участі у судовому засіданні 18.12.2019р. у зв`язку із перебуванням його у відрядженні та прохав перенести  слухання  для надання йому можливість надати пояснення  та долучити клопотання про передачу його на поруки трудовому колективу;
- прохає скасувати оскаржувану постанову про його притягнення  до адміністративної відповідальності.

Про дату, час та місце судового розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, отриманого ним особисто 17.01.2020р., проте у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Захисник Гур`єв В.М. також у судове засідання не з`явився, о 8-57 год. 21.01.2020р. до суду апеляційної інстанції надійшла його заява про відкладення слухання на іншу дату з причини зайнятості в іншому судовому процесі в Краматорському міському суді з питання обрання міри запобіжного заходу, без доказів на підтвердження зазначеного в заяві. 
          
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції  встановлено, що розгляд  справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проведено за його відсутності. Обґрунтовуючи своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 та його захисник Гур`єв В.М. неодноразово викликалися у судове засідання, проте жодного разу до суду не з`явилися, надавали суду заяви про відкладення розгляду з різних підстав. Із заяви 18.12.2019р.  від імені ОСОБА_2 про відкладення слухання справи у зв`язку з його знаходженням у відрядженні вбачається, що за інформацією, яка була повідомлена ОСОБА_1 співробітникам патрульної поліції і яка була відображена в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не працює, доказів щодо його працевлаштування та перебування у відрядженні суду він не надав, заява від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи надійшла 18.12.2019р. о 15-26 год. з електронної пошти сторонньої особи.
Судом першої інстанції (далі-суд) зазначено, що подаючи заяви про відкладення судового розгляду призначеного на 03.12.2019р., 11.12.2019р. та на 18.12.2019р. з різних підстав, ОСОБА_1 та його захисник Гур`єв В.М. не надали суду жодного документу на підтвердження підстав, зазначених у їх заявах. 
Така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дала підстави суду першої інстанції дійти висновку про умисне ухилення ОСОБА_1 від участі у судовому засіданні, свідоме затягування строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та прийняти рішення про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за його відсутності.
При цьому суд зазначив, що таке його рішення узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі “Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії” від 07.07.1989р., згідно якого у випадку коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип – верховенство права.
Із такими висновками суду погоджується суд апеляційної інстанції, вважає їх обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги про те, що судом при прийнятті оскаржуваної постанови порушено вимоги ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист, а висновки про його винуватість не ґрунтуються на доказах, те, що він повідомляв суд про неможливість участі у судовому засіданні у зв`язку із перебуванням у відрядженні, та не мав можливості приймати участь у розгляді справи вважає безпідставними.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної  відповідальності ОСОБА_1 користувався професійною правовою допомогою адвоката Гур`єва В.М., однак  не вжив заходів, щоб вказаний захисник прийняв участь у судовому засіданні та здійснив захист його прав та інтересів, надав суду докази на спростування винуватості ОСОБА_1 та поважності причин перенесення дат слухання справи.   
Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що,  суд не порушив вимог ст. 268 КУпАП, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   була належно повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав.
Так постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17.11.2019р. о 00:35год. в м. Краматорськ, б-р Машинобудівників, біля буд.55,  керував транспортним засобом Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обставинам, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд на обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 298677 від 17.11.2019р. (а.с.3); пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні; диск із відеозаписом з нагрудних реєстраторів співробітників патрульної поліції, який підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за фактом порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, пояснення свідків (а.с.4).
Досліджуючи вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення як доказ винуватості ОСОБА_1 , суд визнав його належним та допустимим доказом.
На думку суду апеляційної інстанції такий висновок суду є правильним, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений уповноваженою особою, у ньому відображено повні відомості на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у порушенні ПДР України, та у відповідності з вимогами КУпАП. 
Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, 2) наркотичного чи іншого сп`яніння 3) або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 4) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 5) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).
З урахуванням наведеного вище, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні  його  дії  та ознаки   сп`яніння зафіксовані  в протоколі про адміністративне  правопорушення,  складеному  у  присутності двох свідків, це є підставою для  його притягнення   до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то воно накладено у відповідності з  вимогами ст. 33 КУпАП, а саме в межах встановлених статтею ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням  характеру вчиненого ним правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 . 

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.       

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 294 КУпАП,  -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 18.12.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення.   
   
Постанову Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 18.12.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя