ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/116/20 Справа № 201/13600/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2019 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення -

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності         ОСОБА_2 ,
        потерпілої                                         ОСОБА_1 ,
представника потерпілої Якуб С.А.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 
15 листопада 2019 року приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись за адресою: пр. Героїв, 3 у кафе «Челентано», вчинив неодноразово сімейний скандал зі своєю дружиною ОСОБА_1 , в ході якого ображав та погрожував фізичною розправою, а також не видав особисті речі заявниці, чим вчинив економічне та психологічне домашнє насильство. Вказаними діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі потерпіла просить постанову суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що суд проігнорував фактичні матеріали справи та неповно, частково зазначив їх у постанові, неповно дослідив наявні докази. Вказує, що суд позбавив її можливості допитати свідків. Звертає увагу, що ОСОБА_2 позбавив її та їх дітей права користування спірним недобудованим домоволодінням та придомовими спорудами. Вказує на наявність психологічного насильства, яке допущено з боку ОСОБА_2 щодо неї та дітей.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши потерпілу ОСОБА_1 та її представника Якуб С.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків. 
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як слідує з матеріалів справи, 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 надала пояснення до Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про те, що 15 листопада 2019 року вона зустрілася зі своїм чоловіком ОСОБА_2 в кафе «Челентано» по пр. Героїв, 3. При зустрічі з його боку надходили погрози та образи, він відмовлявся віддати ключі від їх будинку, який був сумісно побудований у шлюбі. Категорично відмовлявся допустити її до спільного майна, особистих речей, грошей і документів, посилаючись на те, що їх майна у будинку немає. ОСОБА_2 позбавив їх їжі, одягу та особистого майна.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №457636 від 10 грудня 2019 року місцем вчинення правопорушення є кафе «Челентано», а отже, відповідно до вказаного Закону, виключає відповідальність за скоєння домашнього насильства.
Крім того, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року у справі № 201/12419/18, яке не набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано. В цій справі судом установлено, що сімейні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2018 року через розбіжності в поглядах і відсутність взаєморозуміння. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 цього не спростувала, а лише вказувала, що розлад в сімейних відносинах носить тимчасовий характер, рішення суду про розірвання шлюбу оскаржується в апеляційному порядку.
В суді першої інстанції ОСОБА_2 і ОСОБА_1 під час розгляду справи не заперечували, що спільно вони не проживають і не проживали на той момент, коли зустрічалися 15 листопада 2019 року в кафе «Челентано» у м. Дніпрі по проспекту Героїв, буд. 3.
Враховуючи, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є колишнім подружжям, разом не проживають та не проживади на момент події, що сталася 15 листопада 2019 року, тобто не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків, апеляційний суд вважає, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству на них не поширюється, що тим самим також свідчить про відсутність об`єктивної сторони даного правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, належним чином обґрунтований.
Так, відповідальність за змістом ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Доказів вчинення ОСОБА_2 будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається, не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.
Доводи ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 позбавив її та їх дітей права користування спірним недобудованим домоволодінням та придомовими спорудами, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки вони мають майновий характер та повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі не наведено докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є недоведеною.
За таких обставин постанова судді є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                           С.І.Крот