ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.
13 лютого 2020 р.	Справа № 520/6515/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Калитки О. М. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом    ОСОБА_1 до     Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В с т а н о в и л а:
01.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:
- зобов`язати відповідача Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) сплатити йому надбавку до пенсії в розмірі 150,00 грн., у зв`язку з наявністю на утриманні неповнолітнього сина за період липень 2017 року - жовтень 2018 року, тобто за 15 календарних місяців, що дорівнює 2.250,00 грн.;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, починаючи з моменту звільнення з ТОВ «Торгово-промислова компанія «НОВА».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що починаючи з 23.01.2012 року і до 10.07.2017 року від працював в ТОВ «Торгово-промислова компанія «НОВА». Являючись інвалідом 2 групи, одразу після звільнення він повідомив про факт звільнення пенсійний орган. Оскільки на той час у нього на утриманні був неповнолітній син, 2000 року народження, з метою в подальшому отримувати надбавку до пенсії в розмірі 150,00 грн., згідно постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654. Не дочекавшись ані перерахунку розміру пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, ані надбавки до пенсії у зв`язку з наявністю на утриманні неповнолітнього сина, він вдруге 24.07.2018 року звернувся до відповідача, але його звернення також залишено без відповіді. 
Позивач зазначає, що не зважаючи на всі дії з боку пенсійного органу, станом на теперішній час відповідачем не виплачена надбавка до пенсії за 15 календарних місяців, а також не здійснено перерахунок пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що є порушенням його конституційних прав, передбачених ст. 46 Конституції України. 
Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов відповідач вказує, що рішенням Управління від 03.08.2018 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі його особистої заяви від 26.07.2018 року, оскільки долучені документи: копія трудової книжки, копія свідоцтва про народження дитини та копія з місця проживання не завірені належним у встановленому законом порядку. Вказане рішення позивачем не оскаржено, а також ним не подано оригіналів зазначених документів, відтак, відповідач вважає, що позивачем порушено строки звернення до суду із даним позовом.
Крім того, при зверненні до пенсійного органу 18.06.2019 року із заявою про перерахунок пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, ним було подано лише копію посвідчення інваліда 2 групи.
За таких обставин, відповідач вказує, що після надання ОСОБА_1 всіх необхідних документів, пенсійним органом буде проведений перерахунок пенсії. 
У відповіді на відзив позивач посилається на те, що лист пенсійного органу не підтверджує факт передачі відповідачем відповіді на його звернення від 23.07.2019 року. 
Крім того, відповідач володіє в повній мірі всією інформацією, що стосується періоду його роботи та розміру заробітної плати в ТОВ «Торгово-промислова компанія «НОВА». Наведене підтверджується тим, що саме на підставі відомостей персоніфікованого обліку та без будь-яких додаткових документів, пенсійним органом перерахована (збільшена) його пенсія до 4.305,14 грн., починаючи з 01.03.2019 року. 
У додаткових поясненнях відповідач зауважив, що на теперішній час загальний розмір пенсії не залежить від статусу працюючий/непрацюючий, оскільки відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», з 01.01.2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших виплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни І групи- 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи - 255, ІІІ групи - 255, учасників бойових дій - 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року (повний текст рішення складений 23.09.2019 року) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково наступним чином. 
Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 03.08.2019 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 
ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язаний повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 23.07.2018 року про перерахунок пенсії та від 24.07.2018 року про вирішення питання, щодо нарахування та виплати надбавки, як особі, що має на утриманні неповнолітню дитину.
У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.
Висновок суду вмотивований тим, що відповідачем порушено вимоги Порядку № 22-1, оскільки при призначенні (перерахунку) пенсії відповідач, у разі необхідності, як суб`єкт владних повноважень має право самостійно витребовувати та перевіряти подані для призначення (перерахунку) пенсії документи, передбачені законодавством. В свою чергу відповідачем було прийнято необґрунтоване рішення про відмову в перерахунку пенсії та не вчинено жодних дій відповідно до Порядку № 22-1, щодо отримання необхідних документів.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність відмови територіального органу Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії позивача з підстав подання документів у копіях.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року, та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, починаючи з моменту звільнення з ТОВ «Торгово-промислова компанія «НОВА» та сплатити надбавку до пенсії в розмірі 150,00 грн. за період з липня 2017 року по жовтень 2018 року, у зв`язку з наявністю на той період на утриманні неповнолітнього сина. 
Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у заявах по суті в суді першої інстанції.
У відзиві ГУ ПФУ в Харківській області просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.  
За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, відповідно до рішення Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 17.08.2015 року, йому з 26.06.2015 року призначено пенсію по інвалідності (ІІ групи), з 10.08.2015 року (дати звернення) призначено підвищення як учаснику бойових дій та щомісячну цільову грошову допомогу /а.с. 63/.
24.07.2018 року засобами поштового зв`язку позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 23.07.2018 року, в якій повідомив про своє звільнення 10.07.2019 року з ТОВ «Торгово-промислова компанія «НОВА». Означену інформацію просив врахувати при нарахуванні суми пенсії по інвалідності, а у разі наявності правових підстав, то й інших виплат. До заяви позивач додав копію посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 21.05.2018 року; копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 ; копію трудової книжки серії НОМЕР_3 (стор. 1, 22-25) /а.с. 134/.
Одночасно, 24.07.2018 року, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 24.07.2018 року, в якій просив розглянути питання щодо нарахування та виплати надбавки до пенсії по інвалідності у розмірі 150,00 грн., у зв`язку із знаходженням на його утриманні неповнолітнього сина. До цієї заяви позивач додав копію посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 21.05.2018 року; копію трудової книжки серії НОМЕР_3 (стор. 1, 22-25); копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 ; копію довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку /а.с. 139/.
Зазначені заяви надійшли до пенсійного органу 26.07.2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.  
Рішенням Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 03.08.2018 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно особистої заяви від 26.07.2018 року, оскільки документи, які долучені до заяви: копія трудової книжки, копія свідоцтва про народження дитини та копія довідки з місця проживання, не засвідчені у встановлену порядку /а.с. 133/.
Як убачається із матеріалів пенсійної справи, означене рішення скеровано пенсійним органом на адресу позивача ОСОБА_1 супровідним листом від 07.08.2018 року № 12068/48-02  /а.с. 153/. 
Доказів отримання позивачем означеного рішення пенсійного органу матеріали справи не містять. 
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія судді зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу зокрема переведення з одного виду пенсії на інший перерахунок пенсій визначений нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.
Згідно з пунктом 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:
1) документи про страховий стаж за період роботи до 01.01.2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;
2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;
3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).
Згідно з пунктом 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
З урахуванням, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи пенсійного органу про те, що при проведенні перерахунку пенсії документи про стаж, вік та заробітну плату необхідно подавати в оригіналах.
При цьому, колегія суддів зазначає, згідно з пунктами 4.1 та 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що надання пенсіонером документів у копіях не може бути підставою для відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший. У разі встановлення невідповідності документів, про це повідомляється особа та надається час для подання додаткових документів.
Як установлено судовим розглядом, при направленні заяв від 23.07.2018 року та 24.07.2018 року, позивачем були додані всі необхідні документи, зокрема: трудова книжка, паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження та довідка про склад сім`ї.
Втім, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 03.08.2018 року, відповідачем порушено вимоги Порядку № 22-1, оскільки при призначенні (перерахунку) пенсії пенсійний орган, у разі необхідності, як суб`єкт владних повноважень має право самостійно витребовувати та перевіряти подані для призначення (перерахунку) пенсії документи, передбачені законодавством.
За наведених обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що задля ефективного захисту прав позивача, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 03.08.2019 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, беручи до уваги, що відповідачем не було надано оцінки всім документам, поданим позивачем, фактично не перевірено наявності у нього права на перерахунок пенсії та призначення надбавки, як особі, що має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів зазначає, що позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача сплатити надбавку до пенсії в розмірі 150,00 грн; здійснити перерахунок пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, починаючи з моменту звільнення, є формою втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, відтак, не підлягає задоволенню.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з метою повного забезпечення права позивача на пенсійне забезпечення, необхідно зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 23.07.2018 року про перерахунок пенсії та від 24.07.2018 року про вирішення питання щодо нарахування та виплати надбавки, як особі, що має на утриманні неповнолітню дитину.
Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що в Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).
Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежно також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.
Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.
При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави.
З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 ЦК України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.
Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку про те, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання ГУ ПФУ у Харківській області на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду із даним позовом.
Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 05.04.2019 року у справі № 809/248/18.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення відповідача на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року, - без змін.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Калитка    С.С. Рєзнікова   	
Постанова у повному обсязі складена і підписана 20 лютого 2020 року.