Постанова
Іменем України
 
09 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2218/5181/2012
провадження № 61-12807св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал»,
боржник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», перший відділ державної виконавчої служби                                  м. Хмельницький головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року у складі судді Козак О. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2019 року у складі колегії суддів:                Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2012 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2012 року позовПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь                             ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 08/273 в сумі 257 602 грн 45 коп. та 2 576 грн 02 коп. сплаченого судового збору.
У вересні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-капітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вказувало, що відповідно до умов договору відступлення прав вимоги від 01 березня               2018 року № 6285 відповідно до статті 512 ЦК України воно набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «ВіЕйБі Банк», включно і до боржника ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене ТОВ «ФК «Кредит-капітал» просило суд замінити сторону виконавчого провадження із ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Кредит-капітал».
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                         від 29 березня 2019 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2019 року, заяву ТОВ «ФК «Кредит-капітал» задоволено.
Замінено первісного стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня  2012 року у справі № 2218/5181/2012 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 08/273, на його правонаступника               ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що відповідно до договору відступлення прав вимоги від 01 березня 2018 року   № 6285 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора, а тому, врахувавши положення статті 512 ЦК України, частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та частину першу статті 442 ЦПК України, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду,                ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду          від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права. Вказує, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження судом першої інстанції не надано правильної оцінки доказам з підстав їх належності і допустимості, тобто порушено вимоги статей 76-79, 95, 442 ЦПК України.
Зазначає, що судами не враховано правого висновку, який викладено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, у якому вказано, що копії доказів, поданих позивачем, є неналежними доказами, оскільки оригіналів сторона суду не надала, у зв'язку з чим суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову за недоведеністю.
Посилається на те, що ТОВ «ФК «Кредит-капітал» не надало суду оригіналу договору відступлення права вимоги, що є порушенням частини шостої статті 95 ЦПК України.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «ФК «Кредит-капітал», у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2012 року по справі № 2218/5181/2012 позов                        ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 08/273 в сумі                       257 602 грн 45 коп.
 
01 березня 2018 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал»  було укладено договір № 6285 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступає                        ТОВ «ФК «Кредит-капітал» належні банку, а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуває права вимоги банку до позичальників/заставодавців, зазначених в додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами застави та договорами поруки) з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору та розширеного електронного реєстру. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
 
Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги                        від 01 березня 2018 року № 6285 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 08/273, укладеним між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 1 387 530 грн 78 коп.
  
Згідно постанови державного виконавця першого МВ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 22 лютого 2013 року було відкрито виконавче провадження № 37170022 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2218/3308/2012, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, про стягнення 257 602 грн 45 коп. основного боргу та 2 576 грн 02 коп. судового збору на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк».
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.
 
Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. 
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі                        № 6-122цс13.
 
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
 
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». 
 
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін.
 
Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
 
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
 
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов'язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. 
 
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),                          від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження                        № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі                            № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Судами встановлено, що 01 березня 2018 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та               ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 6285, зокрема, за кредитним договором від 18 березня 2008 року  № 08/273.
 
Відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час укладення договору про відступлення прав вимоги) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Згідно положень пункту 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України                   від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.
 
Пунктом 13 розділу ІІ Інструкції передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.
 
Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до договору відступлення прав вимоги від 01 березня 2018 року № 6285                              ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 08/273, а тому наявні усі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.
 
Не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що                                   ТОВ «ФК «Кредит-капітал» не надало належних доказів переходу права грошової вимоги за кредитним договором є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять належним чином посвідчені копії договору                        від 01 березня 2018 року № 6285 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, додатку № 1 до вказаного договору, платіжним дорученням про сплату коштів за даним договором, які посвідчені представником ТОВ «ФК «Кредит-капітал», що відповідає частині п'ятій статті 95 ЦПК України.
 
Посилання заявника напостанову Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц є необґрунтованими, оскільки у наведеній постанові суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про недоведення позивачем розміру заборгованості, вказаному у розрахунку, натомість, у справі, яка переглядається, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» підтвердило належними та допустимими доказами перехід права вимоги за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 08/273.
 
Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). 
 
Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог              статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано задовольнили заяву ТОВ «ФК «Кредит-капітал».
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                          від 29 березня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду               від 29 травня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович