Справа № 759/14855/19                                                                                                  Суддя в І-й інстанції  Жмудь В.О.
Провадження № 33/824/436/2020                                                                              Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м    У к р а ї н и
 
07 лютого 2020 року                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гончарук В.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 06 серпня 2019 року, о 00 годин 25 хвилин, в м. Києві, по просп. Перемоги, 121, керував автомобілем марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я - Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» за висновком медичного огляду відмовився у присутності двох свідків. 
У апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що суд першої інстанції грубо порушив його право на захист, оскільки провів розгляд справи у його відсутність не повідомивши будь-яким чином про час та місце розгляду справи. Апелянт заперечував встановлений судом факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В обґрунтування цих доводів апелянт вказав на неможливість із фізіологічних причин здати сечу на аналіз у медичному закладі у присутності медичного персоналу та працівників поліції, які у свою чергу насміхалися над ним. Звернув увагу на те, що йому не пропонувалося здати будь-які інші біологічні зразки для проведення аналізу окрім сечі. Сам висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, яким фактично була зафіксована його відмова від проходження медичного огляду вважав складеним із порушенням вимог Інструкції, яка не наділяє лікарів повноваженнями фіксувати відмову особи від огляду, а навпаки передбачає складання такого висновку лише за результатами проведеного огляду особи на стан сп`яніння. Окрім наведеного, на переконання апелянта суд поклав в основу обґрунтування його вини у вчиненні адміністративного правопорушення докази, одержані у незаконний спосіб, зокрема відеозапис на якому зафіксовано інтимний фізіологічний момент - сече спускання під насмішки поліцейських, що принижує його честь та гідність. При цьому ОСОБА_1 вказав на те, що будь-якого дозволу на подібну зйомку він не давав, а сама зйомка проводилася негласно. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Гончарук В.В., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
За результатами розгляду справи суддя місцевого суду дійшов до висновку про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак такий висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах і погодитись із ним не можливо.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятися у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, що і було поставлено у вину ОСОБА_1 . Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Аналіз зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Між тим із матеріалів справи вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Перебуваючи у цьому закладі ОСОБА_1 виконував усі необхідні розпорядження компетентних осіб, які є необхідними для проведення огляду, а також вчинив усі дії необхідні для проведення огляду. Ця обставина стверджується відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Так, із цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у закладі охорони здоров`я не висловлював заперечень щодо огляду на стан наркотичного сп`яніння, не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, які могли би були розцінені як відмова від проведення огляду на стан сп`яніння.  ОСОБА_1 намагався здати сечу для проведення відповідного дослідження, що йому не вдалося внаслідок фізіологічних причин. Суд звертає увагу на те, що наданий відеозапис не містить будь-яких даних, які би указували на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, яка би проявилась у його відповідних висловлюваннях, діях чи бездіяльності. Судом враховується, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був озвучений виключно поліцейським, без з`ясування цієї обставин у ОСОБА_1 Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, яка зазначена працівником медичного закладу у висновку від 06.08.2019 жодним чином не аргументована, зокрема не зазначено чим викликане переконання медичного працівника про наявність факту такої відмови. При цьому суд звертає увагу на те, що фізіологічна неможливість здати сечу на дослідження не може бути розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності даних про те, що особа умисно вчиняє певні дії, за яких здача біологічного матеріалу, необхідного для проведення досліджень,  є неможливою. Таких даних суду у цій справі не надано.
Наведене указує на необґрунтованість висновків судді місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. У звязку із цим постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.
Оскільки у справі не зібрано достатньої кількості доказів винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження у цій справі підлягає закриттю у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме у звязку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення,
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        О.В. Ігнатюк