ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6055/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року (суддя суду першої інстанції Маковська О.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, повний текст рішення складений 04.10.2019, в адміністративній справі № 160/6055/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
01 липня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару від 01.04.2019 № UA110000/2019/400029/2.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачем відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту було придбано камери та шини пневматичні гумові з камерою. 28.03.2019 з метою митного оформлення товару позивачем було подано до митниці документи та ЕМД № UA110180/2019/405112, в якій вартість товару визначено за ціною контракту на загальну суму 42498 доларів США. Проте, відповідачем безпідставно скориговано митну вартість, внаслідок чого різниця митних платежів склала 239142,06 грн. Позивач вказує, що сторонами за контрактом хоч і погоджені умови оплати товару з відстроченням, проте без сплати жодних відсотків, лізингових або будь-яких інших платежів, а вартість перевантаження (перевалки) контейнерів зараховується до загальної вартості фрахту, як передбачено умовами договору перевезення. Позивач вважає, що надані до митного оформлення товару документи є достатніми та належним чином підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товару, відомості в них не містять протиріч та розбіжностей, а тому дозволяють провести обчислення митної вартості. Отже, визначені митним органом розбіжності щодо умов оплати товару, як прихований комерційний кредит та/або лізинг, віднесення витрат на перевантаження (перевалку) контейнерів до додаткових витрат фрахту,  не узгоджуються із вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки безпосередньо не стосуються числових значень та не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару. Відтак, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та незаконним, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що прийняття рішення про коригування митної вартості товару та застосування резервного методу для її визначення обумовлено тим, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості, документи містять розбіжності, невірно визначено митну вартість товару, відмовлено у поданні додаткових документів.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 28.03.2019 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товарів поставлених компанією WEIFANG LONGSHAN TYRE CO/, LTD., (Китай) на підставі зовнішньоекономічного контракту від 12.12.2018 – шин пневматичних гумових нових інших з протектором типу «ялинка» або подібними малюнками протектора, для використання на сільськогосподарських або лісогосподарських транспортних засобах і машинах з камерою: товару №1 – шини ДТЗ -6-14 – 80 шт, товару №2 – шини LONGSHAN – 10 шт, товару №3 шини – ДТЗ-4-12 – 180 шт, товару №4 – камер нових – 240 шт, що заявлений до митного оформлення шляхом електронного декларування за ЕМД №UA110180/2019/405112. Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме 42498 доларів США.
На підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до ч. 1 ст. 53 МКУ, позивачем до митного оформлення були подані такі документи: декларацію митної вартості, зовнішньоекономічний контракт від 12.12.2018 №LST/6, специфікацію до контракту від 12.12.2018 №2018/19-1, інвойс від 22.01.2019 №LS2018-1, пакувальний лист від 22.01.2019 № LS2018-1, комерційну пропозицію від підприємства-виробника від 22.11.2018, прайс-лист виробника від 22.11.2018, сертифікат походження товару форми А від 28.02.2019 №G193709017650001.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивачем надано відповідачу: договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) від 15.11.2018 №1511-1/912/2018, заявку на перевезення вантажу від 14.01.2019 №4, коносамент від 31.01.2019 №967781182, довідку про транспортні витрати від 12.03.2019, рахунок на оплату морського фрахту 2 контейнерів від 18.03.2019 № L20768, акт виконаних робіт з перевезення від 18.03.2019. 
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
1)          за умовами контракту та специфікації до нього передбачено, що оплата товару здійснюється протягом 180 днів з моменту поставки товару, що суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів, як такої, що базується на дійсній вартості згідно зі ст. VII ГАТТ. Такі умови оплати можуть розглядатись як прихований комерційний кредит та/або лізинг з платежами, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов;
2)          під час транспортування товару було здійснено перевантаження товару з одного морського судна на інше, що свідчить про додаткові витрати, які впливають на митну вартість та наявність додаткового транспортного документа, який не поданий товариством.
Враховуючи наведене, відповідач у відповідності до вимог п.2-3 ст. 53 МКУ, запропонував декларанту протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності): транспортні (перевізні) документи з урахуванням перевантаження оцінюваної партії товару на судно MAERSK KALMAR, договір (угоду, контракт) із третіми особами, що стосуються перевезення товару.
Митницею отримано лист декларанта від 29.03.2018, яким надано заперечення на зауваження митниці щодо наявності розбіжностей та повідомлено, що запитувані документи подаватися не будуть, оскільки такі документи ніяким чином не можуть вплинути на визначення чисельних значень митної вартості задекларованого товару. 
01.04.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості UA110000/2019/400029/2. Митна вартість товару скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості – резервним, згідно з положеннями ст. 64 МКУ, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органів доходів і зборів митній вартості товару №1 за ЕМД від 18.12.2018 № UA100080/2018/261963, митна вартість якого визнана на рівні 55,8647 доларів США/шт; товару №2 – за ЕМД від 17.12.2018 № UA100080/2018/261913, митна вартість якого визнана  на рівні 80,1887 доларів США/шт, товару №3 за ЕМД від 21.03.2019 №UA500020/2019/003224 митна вартість якого визнана на рівні 18,8400 доларів США/шт, товару №4 за ЕМД від 06.12.2018 № UA500120/2018/010617 митна вартість якого визнана на рівні3,4411 доларів США/шт.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови № UA110180/2019/00057.
Позивач скористався наданим ч. 7 ст. 55 МКУ правом та товар, що декларується, був випущений у вільний обіг на підставі МД від 01.04.2019 № UA110180/2019/405346.
Не погодившись із рішенням відповідача про коригування митної вартості позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно скоригував митну вартість товару за допомогою другорядного методу, оскільки подані позивачем до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати партії товару, містять достатні відомості про складові їх митної вартості, яка правомірно визначена позивачем за ціною договору. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Так, між позивачем та компанією WEIFANG LONGSHAN TYRE CO/, LTD., (Китай) укладений зовнішньоекономічний контракт від 12.12.2018 №LST/6 на поставку товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до розділів 4, 5 вказаного контракту та специфікації ціна на товар визначається покупцем і продавцем шляхом переговорів і вказується в специфікаціях до цього контракту, визначена загальна сума контракту. Оплата товару здійснюється покупцем в доларах США шляхом прямого банківського переказу. Умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних специфікаціях. Згідно зі специфікацією від 12.12.2018, оплата товару здійснюється протягом 180 днів з моменту поставки товару.
Таким чином розрахунки сторін за контрактом не передбачають сплату жодних інших/додаткових платежів, відсотків або лізингових платежів.
Отже, Дніпропетровська митниця ДФС свій висновок про можливе існування прихованих складових вартості товару здійснила на припущеннях.
Як підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов контракту від 12.12.2018 №LST/6, специфікації до нього від 12.12.2018 №2018/19-1 поставка товару здійснювалась на умовах FОВ - Qingdao (КНР), згідно з правилами “Інкотермс-2010”. Базис такої поставки покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою мита і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита виконувати інші імпортні митні процедури. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити товар в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
За умовами договору перевезення між позивачем та Global Container Lines Latvija SIA від 15.11.2018 №1511-1/912/2018, у разі перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження зараховується до загальної вартості морського перевезення (фрахту), зазначеного в рахунку (інвойсі) та акті виконаних робіт.
Транспортні витрати позивача підтверджуються наданими документами (договором перевезення морським транспортом (фрахту) від 15.11.2018 №1511-1/912/2018, рахунком на оплату морського фрахту 2 контейнерів від 18.03.2019 №L20768, довідкою про транспортні витрати від 12.03.2019, актом виконаних робіт від 18.03.2019.
Оплата транспортних витрат в свою чергу підтверджується платіжним дорученням від 02.05.2019 №197 та заявою на купівлю валюти від 02.05.2019 №209, 
Отже, перевантаження товару (перевалка) на інше судно не вплинуло на вартість перевезення, як чисельну складову митної вартості, тому додаткового документального підтвердження не потребувало та дозволяло провести обчислення митної вартості за поданими позивачем документами.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого до декларування товару, а з оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих позивачем документів.
Суд апеляційної інстанції вважає, що досліджені документи не мають розбіжностей та протиріч, та у своїй сукупності підтверджують числові значення складових митної вартості і дозволяють здійснити контроль шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом та провести обчислення митної вартості.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що митні органи з метою реалізації своїх владних управлінських функцій наділені дискреційними повноваженнями, разом з тим, розсуд посадових осіб митного органу при реалізації таких повноважень не є безмежним.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, а відтак про задоволення позовних вимог.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального права та згідно норм процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.
Керуючись ст. 243,ст. ст. 308, ст. 310, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 160/6055/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
Постанова в повному обсязі складена 21.01.2020 року.    

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай