УХВАЛА
20 лютого 2020 року 
Київ
справа №820/4398/18
касаційне провадження №К/9901/2261/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шипуліної Т.М.,                    
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №820/4398/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у червні 2018 року звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.05.2018 №006271315 в частині основного платежу у сумі 95543,23грн. та в частині штрафу у сумі 23885,81грн., №006281315 в частині основного платежу у сумі 8308,71грн. та в частині штрафу у сумі 2077,19грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-000087315 у сумі 137937,86грн., рішення №0006261315 про нарахування штрафу у сумі 27778,02грн., №0006321315 про нарахування штрафу в сумі 10582,08грн., №0006311315, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 20931,25грн.     
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 25.07.2019 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення від 30.05.2018 №0006271315 в частині визначення основного платежу у сумі 49238,42грн. та в частині застосування штрафу у сумі 12309,61грн. Визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення від 30.05.2019 №0006281315 в частині визначення основного платежу у сумі 1112,50грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.12.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 залишив без змін.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 17.01.2020 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 в частині відмови у задоволенні позову, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог повністю.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права та процесуального права.
Суд касаційної інстанції, вважає за необхідне зазначити, що з 08.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-IХ. 
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15.01.2020 №460-IХ, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №820/4398/18 є вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.05.2018 №006271315 в частині основного платежу у сумі 95543,23грн. та в частині штрафу у сумі 23885,81грн., №006281315 в частині основного платежу у сумі 8308,71грн. та в частині штрафу у сумі 2077,19грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-000087315 у сумі 137937,86грн., рішення №0006261315 про нарахування штрафу у сумі 27778,02грн., №0006321315 про нарахування штрафу в сумі 10582,08грн., №0006311315, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 20931,25грн.     
Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що контролюючим органом доведено судження про відсутність підстав для зменшення платником показника доходу на суму платежів за укладеним з міською радою договором оренди землі за 2017 у розмірі 315665,88грн. Щодо зменшення платником показника одержаного у 2017 році доходу на витрати з придбання будівельних матеріалів на суму 105820,74грн. (без ПДВ) суди встановили, що  умовами укладених договорів оренди майна №4-А від 20.06.2013, №4-Б від 01.01.2017, №5-Б від 01.10.2017 не передбачена компенсація з боку орендарів витрат орендодавця на поточний ремонт, на капітальний ремонт чи на будь-яке поліпшення майна. Докази одержання доходу від цієї господарської операції платником не подавалися.
Дана справа, призначена та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.
За таких обставин суд касаційної інстанції вважає касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 у справі щодо скасування рішень, необґрунтованою.
Враховуючи викладене,  суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-IХ, -
У Х В А Л И В :
1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №820/4398/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень.
2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду 	 	Т.М.Шипуліна  Л.І.Бившева  В.В.Хохуляк