Справа № 345/1417/19 
Провадження № 22-ц/4808/151/20 
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
               судді-доповідача                Бойчука І.В.,
               суддів                                Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
               з участю секретаря                Бойчука Л.М.,
               сторін                  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2019 року під головуванням судді Якиміва Р.В. у м. Калуш,
в с т а н о в и в:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» Уніка» (далі- ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.01.2016 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «АЛ-КО Кобер» укладено договір добровільного страхування за № 800001/4002/0000672, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
На автодорозі Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці 26.10.2016 сталася ДТП за участю автомобіля марки «Опель» під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ТОВ «АЛ-КО Кобер».
Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування, страхових актів та умов договору страхування розмір страхового відшкодування склав 77 190,07 грн, які ПрАТ «СК «УНІКА» сплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 043559 від 06.12.2016.
Згідно з постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 винуватим у вчиненні даної ДТП визнаний ОСОБА_1 .
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, завдану життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Галицька»
За таких обставин, позивач зазначав, що до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Фольксваген» д.р.н. НОМЕР_1 .
Оскільки на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.08.2017 ПрАТ «СК «Галицька» на користь ПрАТ «СК «Уніка» було сплачено 30 301,18 грн, тоді частина невідшкодованого збитку становить 46 888,89 грн.
Просили стягнути з ОСОБА_1 як винуватця ДТП частину невідшкодованого збитку в розмірі 46 888,89 грн та судовий збір у розмірі 1 921 грн.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 46 888,89 грн а також судовий збір в розмірі 1 921 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «СК «Уніка» в умовах договору добровільного страхування транспортного засобу № 800001/4002/0000672 від 11.01.2016 до розміру страхового відшкодування та при сплаті вартості відновлювального ремонту в розмірі 77 190,07 грн не включило відсоток зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу.
Термін експлуатації застрахованого автомобіля на момент страхування і здійснення ДТП становив понад 7 років, а тому, відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика) передбачає нарахування такого зносу.
Крім того, згідно з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.08.2017, яке набрало законної сили та є належним доказом у справі вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 70% від вартості складових, що підлягають заміні станом на момент ДТП складає 30 301,18 грн.
ПрАТ СК «Галицька» виконала в повному обсязі свої зобов`язання перед ПАТ СК «Уніка» згідно полісу, сплативши 30 301,18 грн та перед страхувальником - ОСОБА_1 , взявши на себе обов`язок відшкодування шкоди саме в обсязі її повного заподіяння, тобто за результатом встановлення її фактичного розміру передбаченого Методикою.
Апелянт зазначає, що страхова компанія, виплативши потерпілому страхове відшкодування за договором майнового страхування не має права регресної вимоги до особи, яка заподіяла шкоду.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката та представництва інтересів в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 5 000 грн.
Вислухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , яка доводи апеляційної скарги підтримала, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.01.2016 між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «АЛ-КО КОБЕР» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №800001/4002/0000672, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 13).
У с. Вістова Калуського району 26.10.2016 о 09.15 год ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Опель", державний номерний знак НОМЕР_2 , допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України та в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.11.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 15).
В матеріалах справи міститься ремонтна калькуляція транспортного засобу марки "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , що належав ТОВ «АЛ-КО КОБЕР» на суму 88 487,87 грн (а.с. 21-40).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 00206536 від 05.12.2016 та умов договору страхування від 11.01.2016 розмір страхового відшкодування становив 77 190,07 грн. (а.с. 8-10, 13, 19).
Згідно платіжного доручення від 06.12.2016 ПрАТ «СК «УНІКА» було сплачено ТОВ «АЛ-КО КОБЕР» страхове відшкодування в розмірі 77 190,17 гривень (а.с. 7).
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ СК «Галицька».
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.08.2017 встановлено, що після порушення провадження в справі боржник виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 30 301,18 грн (а.с. 16-18).
Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 46 888,89 грн і саме цю різницю страховик-позивач сплатив замість відповідача ОСОБА_1 за ремонт автомобіля, належного ТОВ «АЛ-КО КОБЕР», що стверджується платіжним дорученням від 06.12.2016 (а.с. 7).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Закон України «Про страхування» визначає види (форми) страхування: обов`язкове і добровільне.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, яке регулюється спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у статті 3 цього закону визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачають можливість виникнення у страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Вирішуючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.
При цьому судом першої інстанції правильно зазначено, що позивач набув право вимоги (в порядку суброгації) до особи, винної у заподіяні шкоди у розмірі фактично сплачених грошових коштів, а до її страховика - в частині, передбаченій статей 22.1, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Доводи апеляційної скарги, наведені заявником у цій частині, не спростовують наявність у відповідача зобов`язання з відшкодування шкоди страховику за договором майнового страхування.
Підставою для виплати позивачем страхового відшкодування став страховий акт, складений ПрАТ «СК «Уніка» за наслідками дослідження фактичних обставин ДТП, у результаті чого вказану ДТП визнано страховим випадком (а.с. 8)
Зі змісту висновку про оцінку вартості матеріального збитку № 54/16 відомо, що страхове відшкодування здійснюється без урахування зносу деталей, що замінюються (а.с. 21)
Такі умови здійснення страхового відшкодування не суперечать нормам страхового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.
Так, визначення поняття «фізичний знос» наведено в пункті 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до якої це втрата вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників.
Сфера обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Водночас положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні.
При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі.
Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП».
Таким чином, встановивши обов`язок ОСОБА_1 компенсувати ПрАТ «СК Уніка» шкоду, завдану ним у ДТП застрахованому транспортному засобу, розмір якої перевищує ліміт відповідальності відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача різниці між реальними збитками, завданими відповідачем у вигляді пошкодження застрахованого автомобіля та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховиком відповідача.
Доводам апеляційної скарги суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дав належну правову оцінку і вони зводяться лише до неправильності судового рішення в цілому.
Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 31 січня 2020 року.

Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                                       В.А. Девляшевський
                                                                       В.Д. Фединяк