Постанова  
Іменем  України
 
14 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 234/16600/17-ц
провадження № 61-38020св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2018 року в складі колегії суддів: Кішкіної І. В., Новікової Г. В., Папоян В. В.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (далі - ТОВ «Краматорський феросплавний завод») про стягнення заборгованості з компенсаційних виплат за працю в шкідливих умовах.
Позовна заява мотивована тим, що з 04 червня 2013 року працював у 
ТОВ «Краматорський феросплавний завод» на посаді слюсаря-ремонтника в цеху переробки відвалів та 21 червня 2016 року був звільнений з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 
статті 40 КЗпП України. Також, посилався на те, що ТОВ «Краматорський феросплавний завод» є металургійним підприємством зі шкідливими умовами праці. 06 жовтня 2014 року відповідачем було видано наказ № 40 щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, проте така атестація була проведена лише у лютому 2016 року та з 01 лютого 2016 року позивач почав отримувати доплату за умови праці та молоко. Вважав, що з 01 лютого 2014 року почав виконувати свою роботу в шкідливих умовах праці, оскільки з 29 січня 2014 року відповідачем розпочалося виробництво феромарганцю, за що відповідач повинен був здійснювати йому відповідні доплати, які з вини останнього у період з 01 лютого 2014 року по 01 лютого 2016 року не здійснювались.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість з компенсаційних виплат за працю у шкідливих умовах за період з 01 лютого 2014 року по 01 лютого 2016 року в сумі 23 423,98 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що право на встановлення доплати за несприятливі умови праці виникає у працівника не за професією, за якою він працює, не за посадою, яку він обіймає, а за виконання відповідних видів робіт, на яких визнано важкі та шкідливі, або особливо важкі та особливо шкідливі умови праці згідно з атестацією робочого місця. Для організації та проведення такої атестації відповідачем 06 жовтня 2014 року було видано відповідний наказ № 262, на підставі якого створено атестаційну комісію. За результатами атестації 01 лютого 2016 року відповідачем було видано наказ № 40, яким затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, працівникам яких підтверджене право на пільги і компенсації, передбачені законодавством, який вступив у дію 01 лютого 2016 року. За результатами атестації робочих місць за умовами праці за професією слюсар-ремонтник цеху переробки виробничих відвалів, на якій працював позивач, з 01 лютого 2016 року, встановлена тривалість додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці 6 календарних днів, доплата за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у розмірі 8 % тарифної ставки та безоплатне забезпечення молоком. 
Разом з тим, ухвалюючи рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача компенсаційних виплат за шкідливі умови праці за період з 01 лютого 2014 року по 01 лютого 2016 року, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що на підставі результатів атестації робочого місця позивач у спірний період працював на роботі із шкідливими і важкими умовами праці.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 березня 2018 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 в сумі 704,80 грн скасовано. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку та обґрунтовано вважав, що право на встановлення доплати за несприятливі умови праці виникає у працівника не за професією, за якою він працює, не за посадою, яку він обіймає, а за виконання відповідних видів робіт, на яких визнано важкі та шкідливі, або особливо важкі та особливо шкідливі умови праці згідно з атестацією робочого місця та ураховуючи те, що за результатами такої атестації за професією, яку займав позивач, відповідні пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах були встановлені лише з 01 лютого 2016 року, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсаційних виплат за шкідливі умови праці за період з 01 лютого 2014 року по 01 лютого 2016 року, оскільки відсутні належні та допустимі докази підтвердження того, що позивач у спірний період працював на роботі із шкідливими умовами праці.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та задовольнити його позовні вимоги.
У касаційній скарзі заявник оскаржує рішення апеляційного суду повністю, проте доводів щодо оскарження рішення у частині розподілу судових витрат не наводить, отже в цій частині рішення суду апеляційної інстанції не переглядається.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 05 липня 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано із Краматорського міського суду Донецької області зазначену цивільну справу.
У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду не відповідає засадам законності і обґрунтованості, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції. Також, заявник посилався на те, що відповідач є металургійним підприємством із шкідливими умовами праці, у зв`язку із чим зобов`язаний не рідше одного разу на 5 років проводити атестацію робочих місць, проте відповідачем було порушено такий термін. Разом з тим, вважав, що відповідачем не були забезпечені йому належні умови праці з того часу, як запрацювала піч щодо виплавки феромарганцю і створила шкідливі умови. Заявник посилався на те, що він працював на роботі зі шкідливими умовами праці у період 
з 01 лютого 2014 року по 01 лютого 2016 року, проте відповідач відповідних компенсаційних виплат йому за роботу в таких умовах у спірний період не здійснював.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 з 04 червня 2013 року працював у ТОВ «Краматорський феросплавний завод», остання посада слюсар-ремонтник 6 розряду в цеху переробки виробничих відвалів та 21 червня 2016 року наказом № 86к у зв`язку із скороченням штату робітників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України його звільнено.
ТОВ «Краматорський феросплавний завод» зареєстровано рішенням виконкому Краматорської міської ради Донецької області 14 липня 
2010 року, запис № 12701020000003259. Код в реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців 371334410. Задування доменної печі проведено в січні 2014 року (а. с. 23).
Наказом відповідача від 06 жовтня 2014 року № 262 було створено атестаційну комісію та розпочато роботу з проведення атестації робочих місць щодо умов праці (а. с. 56-58).
Наказом ТОВ «Краматорський феросплавний завод» від 01 лютого 
2016 року № 40 за результатами роботи атестаційної комісії затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, працівникам яких підтверджене право на пільги і компенсації, передбачені законодавством та почато систему заходів (нарахування та виплати компенсацій, надбавок та інше) на виконання зазначеного наказу та положень законодавства (а. с. 26-27).
Відповідно до довідки від 11 січня 2018 року на момент звільнення 
ОСОБА_1 з роботи з ним був проведений повний розрахунок з виплати заробітної плати та належних йому компенсаційних виплат згідно діючого законодавства.
Посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області за зверненням позивача було здійснено перевірку, в ході якої було встановлено, що для організації та проведення атестації робочих місць за умовами праці ТОВ «Краматорський феросплавний завод» було видано наказ від 06 жовтня 2014 року № 262 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», на підставі якого створено атестаційну комісію. За результатами атестації відповідачем було видано наказ від 01 лютого 
2016 року № 40, яким затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, працівникам яких підтверджене право на пільги і компенсації, передбачені законодавством. За результатами атестації робочих місць за умовами праці за професією слюсар-ремонтник цеху переробки виробничих відвалів встановлена тривалість додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці, доплата за роботу із шкідливими і важкими умовами праці, безоплатне забезпечення молоком, що підтверджується листом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 18 лютого 2016 року (а. с. 25).
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Статтею 100 КЗпП України встановлено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 
1992 року № 442 (далі - Порядок), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.
Пунктом 2 Порядку передбачено, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно із пунктом 4.1 та 4.2 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до пункту 6 Порядку передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Згідно із пунктом 11 Порядку контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши відсутність належних та допустимих доказів того, що у спірний період позивач виконував певний вид робіт, на яких згідно з атестацією робочого місця визнано важкі та шкідливі умови праці та ураховуючи те, що на час звільнення позивача з роботи відповідачем було проведено з ним повний розрахунок з виплати заробітної плати та належних йому компенсаційних виплат згідно діючого на той момент трудового законодавства, обґрунтовано вважав, що у відповідача відсутня перед позивачем заборгованість зі сплати останньому компенсаційних виплат за працю в шкідливих умовах у період з 01 лютого 2014 року по 01 лютого 
2016 року та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем не забезпечені належні умови праці з того часу, як запрацювала піч з виплавки феромарганцю і створила шкідливі умови, був порушений термін проведення атестації та порушені права позивача щодо отримання ним компенсаційних виплат за шкідливі умови праці за спірний період є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким суд надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, а тому Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Інші наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком апеляційного суду щодо їх оцінки.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2018 року, якою залишено без змін рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 березня 2018 року, в частині вимог про стягнення заборгованості компенсаційних виплат за працю в шкідливих умовах залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               С. Ф. Хопта 
Є. В. Синельников
В. В. Шипович