ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 р. 	Справа № 520/4859/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 (суддя Кухар М.Д.,  61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, повний текст складено 23.09.19) по справі № 520/4859/19
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Головного управління ДПС у Харківській області                 
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі за текстом- відповідач, ГУ ДФС у Харківській області) , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 000365/305 від 25.04.2019, № 000366/305 від 25.04.2019 та № 000367/305 від 25.04.2019.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2019    адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 000365/305 від 25.04.2019, № 000366/305 від 25.04.2019 та № 000367/305 від 25.04.2019.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від  17.12.2019 допущено заміну відповідача - Головне управління ДФС у Харківській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській  області.
Позивач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні представник відповідача  (Саєнко Л.І.) підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача (Дронь П.В.) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25.03.2019 по 05.04.2019 року головним державним ревізором- інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи податків і зборів фізичних осіб, управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (даті - Позивач), за період з 01.01.2015 по 31.12.2015р.,за наслідками якої складено акт перевірки №1124 20-40-13-09-08/2560513695 від 08.04.2019. 
У висновках вказаного акту перевірки зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог:
-пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп. 176.1. „в” п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст. 179 ПКУ, а саме  несвоєчасно подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік; 
-пп. «Д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755’УІ (із змінами та доповненнями) саме фізичною особою ОСОБА_1  не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України; 
-пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної ради України про завершення реформи Збройних Сил України, фізичною особою ОСОБА_1 не сплачено військовий збір у сумі 58670,07 грн.
На підставі виявлених порушень відповідачем 25.04.2019 прийняті податкові      повідомлення-рішення: 
-№ 0003651305, яким було збільшено грошове зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, які не підлягають обов`язковому декларуванню» на загальну суму 977 073 грн. 30 коп. з них: податкового зобов`язання на суму 781 658 грн. 64 коп.. та штрафних санкцій на суму 195 414 грн 66 коп.;
-№ 0003661305, яким було збільшено грошове зобов`язання за платежем «Військовий збір» на загальну суму 73 337 грн. 59 коп. з них: податкового зобов`язання на суму 58 670 грн. 07 коп. та штрафних санкцій на суму 14 667 грн 52 коп.;
-№ 0003671305, яким було збільшено грошове зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 170 грн. 00 коп. з них: штрафних санкцій на суму 170 грн. 00 коп.
Позивач заперечуючи законність вказаних податкових повідомлень  -рішень, звернувся до суду з вказаним позовом про їх скасування. Вимоги позову обґрунтовув посиланням на приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, зі змісту якого слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 року. Позивач зазначив, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач  не довів належними  доказами правомірність та обґрунтованість прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду  першої інстанції з огляду на наступне.
Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 ст.14 ПКУ визначено, що доходи - це загальна сума доходу платника податків від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, та за її межами.
Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПКУ передбачено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за иивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV того Кодексу).
Згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПКУ платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Пунктом 163.1 ст. 163 ПКУ визначено, що об`єктом оподаткування резидента є:
-загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;
-доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);
-іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст. 164 ПКУ).
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з ПКУ.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу до загального місячного (річного) доходу платника податків включається, зокрема дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, а у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з такиу доходів та відображає їх у річній податковій декларації (пп. 168.1.3 п.168.1ст.168 ПКУ).
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст. 168 ПКУ.
Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.
Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ (п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розд. XX ПКУ).
Так, п. 163.1 ст. 163 ПКУ передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст. 168 ПКУ для податку на доходи фізичних осіб, за ставкою, визначеною п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ (1,5 відсотка від об`єкта оподаткування).
Судовим розглядом встановлено, 22 листопада 2007 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк» (банк) укладено кредитний договір № МL-701-1003/2007, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 86 373.72 (вісімдесят шість тисяч триста сімдесят три 72) швейцарських франків (для придбання житла за іпотечним кредитуванням - квартири за адресою АДРЕСА_1 . Договір Іпотеки № PML-701/1003/207 від 22.11.2007 року).
15 травня 2008 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк» (банк) укладено кредитний договір № МL-704/071 2008, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 211076.89 (двісті одинадцять тисяч сімдесят шість 89) доларів США (для придбання житла за іпотечним кредитуванням - квартира за адресою АДРЕСА_2 . Договір Іпотеки № PML-704/071/2008 від 19.05.2008 року).
У подальшому право вимоги за вказаними договорами було передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (кредитор).
01 жовтня 2015 року між Позивачем та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-701-1003/2007 від 22.11.2007 року .
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання податкових декларацій, встановлено, що відповідно до п. 179.1 ст.179 ПКУ платником податків ОСОБА_1 від 13.05.2016 року подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій було відображено: дохід, отриманий протягом звітного (податкового) року у сумі 159613,38 грн.
Дохід у вигляді додаткового блага (ознака 126) отриманий ОСОБА_1 від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прощенного (анульованого) кредиту у сумі 3911947,22 грн. не декларувався, в декларації жодним чином не відображався.
Так, згідно з відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримав доходи за ознакою «126» (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо) сума фінансової допомоги, включаючи суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства відповідно до пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст.164 ПКУ, який відображено ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (код за ЄДРПОУ 36789421).
Відповідно п.3.6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 №111/26556 та довідника ознак доходів фізичних осіб, ознака доходу «126» - це є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків передбачених п.165 ПКУ), якщо кредитор повідомляє боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до звіту 1-ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податки з таких доходів та відображає їх v річній податковій декларації. 
З метою визначення об`єкту оподаткування відповідачем до ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (код за ЄДРПОУ 36789421) було направлено запит про надання інформації від 20.07.2018          №30273/10/20-40-13-08-22 стосовно відображених у податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. фізичній особі ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).
Відповідно до листа ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА»  від 03.08.2018р. №8314, наданого у відповідь на запит Головного управління ДПС у Харківській області банк підтвердив інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання протягом 2015 року у вигляді основної суми боргу фізичній особі ОСОБА_1 , про що були укладені відповідні договори:
- Додатковий договір № 1 від 01 жовтня 2015 року до Кредитного договору №ML- 701/1003/2007 від 22.11.2007р. на суму 663380,15 грн.
-Додатковий договір №1 від 01 жовтня 2015 року до Кредитного договору NsML- 7’04/071 /2008 від 15.05.2008р. на суму 3248567,07 грн.
Тобто, загальна сума прощеного боргу становить 3911947,22 грн. 
При цьому, зазначено, що ПТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» проводить анулювання заборгованості клієнтів банку відповідно до норм чинного законодавства України (ст. 605 Цивільного кодексу України) та підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України) та внутрішніх нормативних документів банку.
ТОВ «ОТП Факторинг Україна», виконуючи функцію податкового агента, надав податковий розрахунок за формою 1 ДФ за підсумками звітного періоду, у якому борг було анульовано (прощенно), та зазначено (відображено) суму доходу ОСОБА_1 за ознакою 126 (додаткове благо) - у сумі 3911947,22 грн., з них не підлягає оподаткуванню відповідно пп. 165.1.55 ПКУ сума у розмірі 609,0 грн., таким чином, сума доходу, яка підлягає оподаткуванню складає 3911338,22 грн.
Висновок суду першої інстанції, що анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором не є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, з посиланням на пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, не відповідає правовому регулюванню спірних правовідносин у цій справі.
Колегія суддів зазначає, що пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню.
Проте, судом першої інстанції не було встановлено, а матеріали справи не містять будь – яких доказів зміни умов кредитного договору від 25.05.2006 № Ф060511К щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.
Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитом у розмірі у розмірі 3911947,22 грн., з яких 609,00 грн. – сума доходу, що не підлягає оподаткуванню, є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.
Даний висновок відповідає позиції викладеній в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №821/707/17 (К/9901/40853/18), а також постановам від 20.06.2018 у справі №804/4182/17 (К/9901/18974/18) та від 07.06.2018 у справі № 809/1343/17 (9901/49585/18).
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 25 квітня 2019 року № 0003671305.
Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПК України).
Окрім того, Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Таким чином, за встановлених вище обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага дає підстави дійти висновку, що податковим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку  про правомірність податкового повідомлення-рішення від 25.04.2019 № 0003661305 та відсутність підстав для його скасування.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів  вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є безпідставними, оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що такі відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності не дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.
Вказані вище обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 по справі № 520/4859/19  скасувати.
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до   Головного управління ДПС у Харківській області про   визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі  13.02.20.