ПОСТАНОВА
Іменем України

10 грудня 2019 року 
Київ
справа №704/1435/12
адміністративне провадження №К/9901/10618/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                    Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                             Жука А.В., 
                                                                      Мартинюк Н.М.,

за участі:
секретаря судового засідання Кравченко Р.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою Воловецької районної ради Закарпатської області
на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.10.2015 (головуючий суддя -В.П. Кривка)
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 (головуючий суддя - О.І. Довга, судді - І.І. Запотічний, А.М. Ліщинський)
у справі № 704/1435/12
за позовом ОСОБА_1 
до Воловецької районної ради Закарпатської області
про стягнення сум індексації і компенсації за період затримки виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Воловецької районної ради Закарпатської області, в якому просив стягнути з Воловецької районної ради Закарпатської області на його користь суми індексації і компенсації за період затримки виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.  
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2011 з Воловецької районної ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.10.2009 по 16.10.2010, виходячи з середнього заробітку 8   408, 42 грн. з допущенням до негайного виконання стягнення зазначеного середньомісячного заробітку в межах платежу за один місяць. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду. На виконання постанови суду видано виконавчі листи, за якими з відповідача на користь позивача стягнуто втрачений заробіток у вказаний період. Оскільки відповідач виконував рішення примусово і тривалий період, позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути внаслідок несвоєчасної виплати втраченого заробітку втрати за індексом інфляції та компенсацію. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.10.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016, позов задоволено частково. Зобов`язано Воловецьку районну раду нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів» і в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 за період з 20.10.2009 по 16.10.2010; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою втраченого заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із звільненням з посади голови Воловецької районної ради і поновлення на роботі за період з 20.10.2009 по день фактичного повного виконання судового рішення - постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2011, що завершено датою 26.03.2012, виходячи з виплаченого ОСОБА_1 середньомісячного заробітку 8   408, 42 грн. у вказаному періоді. 
4. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано доказів нарахування і виплати позивачу індексації і компенсації втраченого заробітку, присудженого за рішенням суду у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішенням суду, а також письмові розрахунки та обґрунтування відсутності підстав для таких виплат.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
5. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.  
6. В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує, що судами не надано оцінки доказам і розрахункам, які надані відповідачем. Вказує, що початок періоду нарахування компенсації втрати частини заробітку повинен обумовлюватися набранням рішенням суду законної сили, тобто 29.09.2011 та закінчуватися груднем 2011 року. Коефіцієнт інфляції за період з часу набрання законної сили рішенням суду - вересень 2011 року по листопад 2011 року (попередній місяць перед виплатою заборгованості) склав 0, 000 (коефіцієнт розраховується з трьома знаками після коми). Тому підстави для нарахування компенсації ОСОБА_1 відсутні.  
Позиція інших учасників справи
7. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
Рух касаційної скарги
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Воловецької районної ради Закарпатської області.
9. Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2019 прийнято до провадження справу та призначено до касаційного розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
10. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином. До суду надіслав клопотання, в якому повідомив про неможливість прибуття у судове засідання, у зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні. Зазначив, що касаційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. 
11. Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів та вимог касаційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
12. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Воловецької районної ради середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.10.2009 по 16.10.2010, виходячи з середнього заробітку 8   408, 42 грн.
13. Згідно постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 21.12.2012, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 і ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Воловецької районної ради про стягнення 3 % річних за період з 01.11.2009 по грудень 2011 року, а також у стягненні моральної шкоди в сумі 17   700, 00 грн. у зв`язку з несвоєчасною виплатою втраченого заробітку, присудженого постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2011.
14. Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 суд розглянув позов ОСОБА_1 до Воловецької районної рази Закарпатської області в частині позовних вимог про стягнення сум індексації і компенсації за період затримки виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
15. Періодом вимушеного прогулу ОСОБА_1 після звільнення з посади голови Воловецької районної ради є 20.10.2009 - 16.10.2010: втрачений середньомісячний заробіток у цей період, встановлений рішенням суду в сумі 8408, 42 грн.;                ОСОБА_1 , виходячи з середньомісячного заробітку, повністю виплачено примусово органом виконавчої служби втрачений заробіток у вказаний вище період. Виплату проведено такими сумами по датам: 8408, 42 грн. 25.02.2011; 1366, 75 грн. 15.12.2011; 84   026, 00 грн. 26.03.2012.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
16. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Індексація заробітної плати провадиться згідно зі статтею 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 101 відсоток (величину порога індексації). 
18. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати передбачена статтею 34 Закону України «Про оплату праці» і провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам доходів (пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати та інших), якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток (стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», пункт 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1427).
19. Верховний Суд України в постанові Пленуму від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 висловив правову позицію, згідно з якою за наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації і компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
21. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України). 
22. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не надано доказів нарахування і виплати позивачу індексації і компенсації втраченого заробітку, присудженого за рішенням суду у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а також письмові розрахунки та обґрунтування відсутності підстав для таких виплат.
23. За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що відповідач як роботодавець - суб`єкт владних повноважень зобов`язаний виконувати трудові гарантії, передбачені законодавством про працю, зокрема виконати вимоги статей 33, 34 закону «Про оплату праці» , статей 95, 110 Кодексу законів про працю України, а саме: відповідно до Законів України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», постанов Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 і № 1427 від 20.12.1997 відповідач зобов`язаний нарахувати і виплатити розмір індексації заробітної плати за індексом споживчих цін, нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою її сплати за індексом споживних цін у встановленому порядку, а також надати на вимогу працівника письмовий розрахунок сум індексації і компенсації. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
24. Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи касаційним судом. 
25. Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального та процесуального права.
26. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
27. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Висновки щодо розподілу судових витрат 
28. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
29. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
30. Повний текст постанови складений 17.12.2019,у зв`язку із наданням судді Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Жуку А.В. дня відпочинку 16.12.2019, як компенсацію за роботу у вихідний день (Наказ від 03.12.2019 № 110-к). 
Керуючись статтями 327, 341, 344, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Воловецької районної ради Закарпатської області залишити без задоволення. 
2. Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.10.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 у справі № 704/1435/12 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко 
А.В. Жук 
Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду