Постанова
Іменем України
 
30 січня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 824/173/19
 
провадження № 61-20352ав19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
за участю:  
 
секретаря судового засідання - Шелепун К. В.,
 
представника Virchow Healthcare Pvt. Ltd. (закритого акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Вірхо Хельткер Пвт. Лтд.», Індія) - Рубанця Артема Олександровича ,
 
директора товариства з обмеженою відповідальністю «БАД-АЛТАЙ» (Україна) («BAFS-ALTAY») - Іванової Любові Сергіївни,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Virchow Healthcare Pvt. Ltd. (закритого акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Вірхо Хельткер Пвт. Лтд.», Індія) - адвоката Рубанця Артема Олександровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 
2019 року у складі судді Соколової В. В. у справі за заявою Virchow Healthcare Pvt. Ltd. (закритого акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Вірхо Хельткер Пвт. Лтд.», Індія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 
від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БАД-АЛТАЙ» (Україна) («BAFS-ALTAY») проти Virchow Healthcare Pvt. Ltd. (закритого акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Вірхо Хельткер Пвт. Лтд.», Індія) щодо стягнення суми,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
13 вересня 2019 року Virchow Healthcare Pvt. Ltd. (закрите акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю «Вірхо Хельткер Пвт. Лтд.», Індія) (далі - Virchow Healthcare Pvt. Ltd.; заявник) звернулось до суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БАД-АЛТАЙ» (Україна) («BAFS-ALTAY») (далі - ТОВ «БАД-АЛТАЙ») проти Virchow Healthcare Pvt. Ltd. щодо стягнення суми 63 791,36 доларів США, включаючи: 48 077,21 доларів США як повернення сплаченої суми за неякісну продукцію, 14 273,34 доларів США як компенсацію за сплачені податки, мита та інші обов?язкові платежі за обробку імпорту неякісної продукції, 128,88 доларів США як компенсацію за митне оформлення імпорту неякісної продукції, 1 321,93 доларів США як компенсацію оплати за транспортну доставку неякісної продукції, а також відшкодування витрат на арбітражний збір.
 
Заява мотивована тим, що Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України порушено норми Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України виніс рішення, не зважаючи на той факт, що сторони не дійшли згоди щодо передачі спору саме в Міжнародний комерційний арбітражний суд, а не Арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України, як зазначено в пункті 10.2 Контракту 
№ 01/2017/VIRCHOWHEALTHCARE. Відсутність взаємної згоди сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, унеможливлює розгляд спору таким судом.
 
Virchow Healthcare Pvt. Ltd. просило скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, проголошене 24 липня 2019 року у справі № 251/2018.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року заяву Virchow Healthcare Pvt. Ltd. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 
2019 року у справі № 251/2018 залишено без задоволення.
 
Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 залишено без змін.
 
Залишаючи заяву Virchow Healthcare Pvt. Ltd. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 без задоволення, апеляційний суд, діючи відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України, як суд першої інстанції, виходив із того, що Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України мав юрисдикцію розглядати вказану справу по суті відповідно до пункту 10.2 Контракту 
№ 01/2017/VIRCHOWTIEALTHCARE, укладеного між сторонами 01 вересня 
2017 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник Virchow Healthcare Pvt 
. Ltd. - адвокат Рубанець А. О. подав до Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 
2019 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, винесеного 24 липня 2019 року у справі № 251/2018.
 
На обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що сторони, вказуючи у пункті 10.2 Контракту про те, що спір буде розглядатись відповідно до регламенту суду в Арбітражній комісії при Торгово-промисловій палаті України, мали на увазі саме регламент Морської арбітражної комісії. Посилання в оскаржуваному рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України на те, що сторони домовились про розгляд спору в Міжнародному комерційному арбітражному суді, адже за текстом контракту вказане слово «Суд», є таким, що не відповідає Закону, оскільки Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України є такою самою арбітражною установою та таким самим третейським судом як і Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.
 
В оскаржуваному рішенні Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України вирішив питання щодо компетенції Морської арбітражної комісії, що суперечить Закону.
 
Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України виніс рішення, не беручи до уваги той факт, що сторони не дійшли згоди щодо передачі спору саме в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.
 
Відсутність взаємної згоди сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, унеможливлює розгляд спору таким судом.
 
Заявник, як на приклад, посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 серпня 2018 року у справі 
№ 906/493/16.
 
29 листопада 2019 року ТОВ «БАД-АЛТАЙ» подало до Верховного Суду відзив, 
у якому просить у задоволенні апеляційної скарги представника Virchow Healthcare Pvt. Ltd. - адвоката Рубанця А. О. відмовити та залишити без змін рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду України при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018.
 
Відзив мотивовано тим, що ухвала Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року є законною та не підлягає скасуванню з будь-яких підстав. Підстави для ухвалення нового рішення (ухвали) щодо скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року відсутні.
 
Представник Virchow Healthcare Pvt . Ltd. - адвокат Рубанець А. О.в судовому засіданні підтримав аргументи, наведені у апеляційній скарзі, та просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, проголошене 
24 липня 2019 року у справі № 251/2018.
 
У судовому засіданні директор ТОВ «БАД-АЛТАЙ» (Україна) - Іванова Л. С. заперечувала у задоволенні апеляційної скарги заперечувала. Аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, підтримала. Просила апеляційну скаргу представника Virchow Healthcare Pvt. Ltd.  - адвоката Рубанця А. О. залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 
2019 року - без змін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
 
У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Верховний Суд встановив, що 01 вересня 2017 року між ТОВ «БАД-АЛТАЙ» (Україна) та Virchow Healthcare Pvt. Ltd. було укладено контракт 
№ 01/2017/VIRCHOWHEALTHCARE, згідно з яким відповідач (продавець) повинен був продавати ексклюзивні права позивачу на товари (харчові добавки), кількість, асортимент та ціни яких були визначені в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Контракту, а позивач (покупець) повинен був прийняти товари та сплатити ціну за них.
 
Пунктом 10.2 Контракту № 01/2017VIRCHOWHEALTHCARE передбачено, що у разі виникнення спору в зв`язку з інтерпретацією або виконанням цього Контракту, Сторони повинні спочатку спробувати вирішити спір шляхом переговорів. У разі, якщо Сторони не можуть вирішити суперечку шляхом переговорів, то будь-яка із Сторін може передати справу в Арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті (місто Київ), де її буде розглянуто відповідно до Українського Законодавства про Міжнародний Арбітраж. 
 
Спір буде розглянуто в Арбітражній комісії при Торгово-промисловій палаті (місто Київ) в порядку, передбаченому Регламентом суду, після відправлення письмового повідомлення про таку дію іншій Стороні із зазначенням призначеного арбітра. Якщо інше не погоджено, то арбітрів буде 3 (три). Кожна сторона призначає одного арбітра, а два призначені арбітри обирають третього.
 
12 листопада 2018 року ТОВ «БАД-АЛТАЙ» подало до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України заяву про вимогу № 1078 про стягнення з Virchow Healthcare Pvt. Ltd. суми 
63 791,36 доларів США, включаючи 48 067,21 доларів США як повернення платежу за неякісну продукцію, 14 273,34 доларів США як компенсацію за сплату податків, мита та інших обов`язкових платежів за обробку імпорту неякісної продукції, 128,88 доларів США як компенсацію оплати за транспортну доставку неякісної продукції, а також на відшкодування за витрати на арбітражний збір. 
 
Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 стягнуто з Virchow Healthcare Pvt. Ltd . на користь ТОВ «БАД-АЛТАЙ» 48 067,21 доларів США як повернення сплачених коштів за неякісну продукцію, 14 273,34 доларів США як компенсацію за сплату податків, мита та інших обов`язкових платежів за обробку імпорту неякісної продукції, 128,88 доларів США як компенсацію за митне оформлення імпорту неякісної продукції, 1 321,93 доларів США як компенсацію платежу за доставку неякісної продукції та 4 551,65 доларів США на відшкодування сплати арбітражного збору, таким чином, загалом - 
68 543,01 доларів США. 
 
Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 
від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018, заявник посилається на те, що Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України виніс рішення, не взявши до уваги відсутність згоди щодо передачі спору саме в Міжнародний комерційний арбітражний суд, а не Арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України, як зазначено в пункті 10.2 Контракту № 01/2017/VIRCHOWHEALTHCARE.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
 
Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:
 
1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:
 
а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або
 
б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або
 
в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або
 
г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або
 
2) суд визначить, що:
 
а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або
 
б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
Згідно із статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» 
з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.
 
Частиною першою статті 34 вказаного Закону передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.
 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.
 
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.
 
Згідно зі статтею 16 вказаного Закону питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 
у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.
 
У силу положень статті 7 цього Закону Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.
 
Відповідно до пункту 1 статті 7 вищевказаного Закону арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні.
 
Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
 
Встановлено, що сторони Контракту № 01/2017/VIRCHOWHEALTHCARE від 
01 вересня 2017 року передбачили в пункті 10.2 зазначеного Контракту те, що спори за цим Контрактом мають бути передані на розгляд Арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті (місто Київ), де спори слід розглядати відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Таким чином, арбітражна угода (арбітражне застереження), що міститься в пункті 10.2 Контракту № 01/2017/VIRCHOWHEALTHCARE, від 01 вересня 
2017 року, відповідає вимогам, викладеним у частині першій статті Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо форми арбітражної угоди, оскільки вона укладена в письмовій формі і міститься в документі, підписаному сторонами.
 
Аналіз тексту вищезгаданої арбітражної угоди свідчить про те, що він має неточність, оскільки Сторони вказали найменування арбітражної установи, яка уповноважена вирішувати спори за контрактом як «Арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті м. Київ».
 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» постійними арбітражними установами, що діють в Україні, є Міжнародний комерційний арбітражний суд та Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України.
 
Згідно із статтею 2 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (додаток № 1 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») до Міжнародного комерційного арбітражного суду можуть за угодою сторін передаватись на вирішення: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін спору знаходиться за кордоном, а також: спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.
 
Відповідно до статті 2 Положення про Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України (додаток № 2 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») Морська арбітражна комісія вирішує спори, які випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають із торгового мореплавства, незалежно від того, чи є сторонами таких відносин суб`єкти українського та іноземного або лише українського чи тільки іноземного права.
 
Таким чином, спір, що виник між Сторонами, не підпадає під юрисдикцію Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України, оскільки він не стосується торговельних перевезень, що спростовує доводи заявника про те, що сторони мали на увазі саме регламент Морської арбітражної комісії, та те, що в оскаржуваному рішенні Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України вирішив питання щодо компетенції Морської арбітражної комісії, що суперечить Закону.
 
Водночас цей спір підпадає під юрисдикцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, про що зазначено у статті 2 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.
 
Помилкове посилання на Комісію в Контракті фактично означає, що Сторони звернулися до засобів вирішення спору, наданих Торгово-промисловою палатою України, яка є єдиним органом в Україні, що займається врегулюванням комерційних спорів міжнародного характеру. Це також було визнано прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у рішенні компанії «Регент» проти України (пар. 54), який визнав, що «Арбітражний суд залишається єдиним арбітражним органом в Україні, який може, відповідно до Закону про арбітраж 1994 року вирішувати питання про «комерційні спори 
з іноземним елементом». 
 
У статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлено, що ніяке судове втручання не повинно мати місце, крім як у випадках, коли воно передбачене у цьому Законі. Тому питання про неможливість виконання арбітражної угоди вирішується судом виключно у випадках, передбачених статтею 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року). 
 
Нью-Йоркська конвенція 1958 року передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).
 
У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у таких випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку. 
 
Таким чином, суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи. 
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 серпня 2018 року у справі 
№ 906/493/16 (провадження № 12-142гс18), відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 жовтня 
2017 року у справі № 910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) зробила висновок про те, що: « - у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті; - господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди; - суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. 
У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору».
 
Як вбачається з матеріалів справи, сторони у пункті 10.2 Контракту узгодили, що спори за цим Контрактом мають бути передані на розгляд Арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті (місто Київ), де спори слід розглядати відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». 
 
Тобто сторони Контракту узгодили: місце проведення арбітражного розгляду (місто Київ) та установу, яка має здійснювати цей розгляд, - «Арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті».
 
Та обставина, що сторони не чітко визначили установу, яка буде здійснювати арбітражний розгляд справи, зазначивши: «що спори за цим Контрактом мають бути передані на розгляд Арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті (місто Київ)», при цьому не вказали, якою саме арбітражною комісією: Міжнародним комерційним арбітражем чи Морською арбітражною комісією, у розумінні пункту 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року та згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18), не є тією обставиною, за якою рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 підлягає скасуванню, оскільки суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення 
з урахуванням усіх обставин справи. Суди можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку. 
 
Враховуючи наведене, аргументи заявника щодо скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі № 251/2018 з підстав неточності визначення арбітражної установи у пункті 10.2 Контракту, з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові 
від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18), є безпідставними, оскільки, як свідчить аналіз постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18), заявником зроблено неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвело до хибного висновку про наявність підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі 
№ 251/2018.
 
Апеляційний суд встановив, що спір, який виник між сторонами, не підпадає під юрисдикцію Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України, оскільки він не стосується торгових перевезень. Цей спір підпадає під юрисдикцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 2019 року у справі 
№ 251/2018. 
 
Інших підстав, передбачених частиною другою статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 липня 
2019 року у справі № 251/2018, судом не встановлено, а апеляційна скарга таких не містить.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального 
і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскарженої ухвали - без змін.
 
Керуючись статтями 24, 351, 368, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддівДругої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника Virchow Healthcare Pvt. Ltd. (закритого акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Вірхо Хельткер Пвт. Лтд.», Індія) - адвоката Рубанця Артема Олександровича залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                             В. П. Курило

 
А. Ю. Зайцев

 
Є. В. Коротенко

Повний текст постанови складено та підписано 03 лютого 2020 року.