Ухвала
23 січня 2020 року
м. Київ
справа № 674/1092/18
провадження № 51-151ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 12018240140000293 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Як убачається із змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_6 порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та частин 4, 5, 6 цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Проте захисник подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до   ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу           ст. 433 вказаного Кодексу, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не міститься обґрунтування незаконності оспорюваного вироку та необхідності його скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 284, 374, 412, 413 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Також попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, в скарзі не наведено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на згаданих підставах, з урахуванням положень статей 370, 404, 412, 413, 417, 419 КПК. 
До того ж, захисник, порушуючи питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , не зазначила та не обґрунтувала підстав для такого закриття, передбачених у ст. 284, 440 КПК.
Крім того, захисник ОСОБА_6 , надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
В той же час, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої ОСОБА_4 , що є окремою підставою для зміни судового рішення передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Статтею 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
В чому явна несправедливість покарання, щодо засудженої захисник не вказує, а робить висновок про суворість призначеного покарання, при цьому, не обґрунтовує в чому саме полягає явна несправедливість такого покарання.
Згідно змісту п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, повинні узгоджуватися з її обґрунтуванням, однак, вимоги захисника не узгоджуються з обґрунтуванням її касаційної скарги. 
Статтею 425 КПК встановлено перелік осіб, які мають право на касаційне оскарження.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Разом з тим, згідно зі ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Проте захисником ОСОБА_6 не додано до касаційної скарги належним чином оформлених документів, що підтверджують її повноваження представляти інтереси ОСОБА_4 , тому захиснику необхідно долучити оформлені належним чином документи, що підтверджують її повноваження, відповідно до вимог КПК.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
Копія - це оформлене відповідно до встановленого порядку повне і точне відтворення змісту документа.
Однак, в порушення зазначених вимог, захисник до касаційної скарги додала неякісну копію вироку суду першої інстанції, яка відтворена неналежним чином, оскільки її неможливо прочитати.
Також ч. 6 ст. 427 КПКпередбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Проте зазначених вимог закону при подачі касаційної скарги захисником не дотримано і не надано копій касаційних скарг для надіслання сторонам кримінального провадження.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 12018240140000293 щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати їй десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3