ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 р. 	Справа № 520/7613/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Зеленського В.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О.,                     м. Харків, повний текст складено 07.10.19 року по справі № 520/7613/19
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
05.08.2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ЄДРПОУ: 14099344, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ЄДРПОУ: 14099344, призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відповідно до ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.05.2017 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про заміну первинного відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22Б), Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61121, м. Харків, просп. Тракторобудівників, буд. 144, ЄДРПОУ: 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. 
Замінено Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61121, м. Харків, просп. Тракторобудівників, буд. 144, ЄДРПОУ: 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено в повному обсязі.
Визнано протиправним дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ЄДРПОУ: 14099344, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ЄДРПОУ: 14099344, призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відповідно до ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.05.2017 року.
Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 р. по справі №520/7613/19 та прийняти рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права.  Зазначає, що під час звернення за призначенням пенсії позивачем було надано довідку від 12.04.2017 №10250/300202, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, яка не містить відомостей про період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Посилається, що інших первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи  з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем не було надано. Вказує, що оскільки ОСОБА_2 повторно не було надано первинних документів, в яких зазначалися б період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильькій АЕС, протоколом №4318 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №28 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.07.2019, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №793-ХІІ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно із заявою про призначення пенсії від 23.05.2017.
13.12.2019 р. представник позивача – адвокат Святець О.М., подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 2, що підтверджується перереєстрованим посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.12.1999 року та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив залишити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.10.2019 по справі №520/7613/19 без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 р. по справі №520/7613/19 – без змін. 
Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України дана справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що посвідчується посвідченням II категорії серії НОМЕР_2 .
23.05.2017 р. позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
15.06.2017 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕСA відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також судом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року по справі №643/13799/19 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.05.2017.
Протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 20 травня 2019 року прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 793-ХІІ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно із заявою про призначення пенсії від 23.05.2017.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова         про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення (оформлене протоколом) Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 20.05.2019 року б/н року про відмову в призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»" ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нерозгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2017 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.
Протоколом №4318 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №28 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.07.2019 прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 793-ХІІ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно із заявою про призначення пенсії від 23.05.2017, оскільки ОСОБА_1 повторно не було надано первинних документів, в яких зазначалися б період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Позивач, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні йому пенсії, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 2, що підтверджується перереєстрованим посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.12.1999 року та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Отже, метою та завданнями цього Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: 
1) Чорнобильської катастрофи; 
2) інших ядерних аварій та випробувань; 
3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що  для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі, категорія 2 - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до    ст. 55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"    особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів зауважує, що приписами ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"    визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Так, приписами вищевказаної статті Закону визначено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.
Отже, аналіз вказаних вище норм законодавства вказує на те, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які працювали визначену вказаним вище Законом кількість днів у зоні відчуження та набули статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. 
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Законом №796-ХІІ).
Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.
Згідно ст.65 Закону    України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Згідно із ч.1 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 21.11.2019 р. по справі №572/47/17. 
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». 
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 09.01.2020 р. по справі №363/3976/16-а.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується перереєстрованим посвідченням учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серії НОМЕР_2 від 08.12.1999 р., має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 27),     а тому зазначене дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до    ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Посилання пенсійного органу на те, що позивачем не було надано первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, колегія суддів відхиляє, як такі, що не можуть свідчити про те, що позивач не брав участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, оскільки з урахуванням вже вказаного вище, зазначене вище посвідчення позивача (посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 р.) є належним документом, який підтверджує участь позивача в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 цього Закону. 
В свою чергу, колегія суддів зауважує, що посвідчення позивача (посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 р.) недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 25.11.2019 р. по справі № 464/4150/17. 
Окрім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься копія військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 з якої вбачається, що позивач з 27 квітня 1986 р. по 30 квітня 1986 р. та з 21 травня по 30 травня 1986 р. приймав участь в заходах щодо ліквідації наслідків аварії в районі Чорнобильської АЕС (а.с.28-29). 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1  відповідно до ст. 55 Закону України  "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.05.2017 року.
Доводи апелянта щодо правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованими. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Приписами ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 по справі                          №520/7613/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.В. Зеленський 	
Судді	   	Я.В. П`янова    І.С. Чалий