ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 р.	Справа № 520/11805/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року (ухвалене суддею Старосєльцевою О.В.) по справі № 520/11805/19 за позовом            ОСОБА_1  до           Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни,      третя особа            Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
  
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову  відповідача  про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.10.2019 р. ВП № 60061287. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 р. відмовлено в задоволенні позову. 
Не погодившись  із рішенням  суду першої  інстанції,  позивач  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 р.  та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України  “Про  виконавче провадження”, Закону України «Про нотаріат», Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність  висновків суду обставинам справи.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, представником відповідача подано до суду  заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату для  надання  часу для подання відзиву на апеляційну скаргу, проте, відповідно до ч. 7 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції розглядає справу за відсутністю сторін. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове  засідання  всіх учасників справи, фіксування судового засідання  за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 04.09.2019 р. вчинено виконавчий напис № 3816 на суму боргу  28591,92 грн. за кредитним договором № 002-99928-151012 від 20.10.2012 р., який укладено між ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) правонаступниками якого є ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра Гарантія" та ПАТ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (стягувач за виконавчим провадженням).
ПАТ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 13.09.2019 р.  звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л. з заявою про примусове виконання  виконавчого напису   та вказано, що майно боржника у вигляді грошових коштів на рахунку розміщено на території м. Києва.
Одночасно в цій заяві стягувач просив у випадку встановлення доходу боржника ОСОБА_1 звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л.  № ВП № 60061287 від 13.09.2019 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3816 від 04.09.2019 р. 
Відповідачем подані запити до Пенсійного Фонду України за № 63927406 та № 63927407 від 13.09.2019 року та до Державної фіскальної служби України за № 63927412 від 13.09.2019 р. 
Згідно отриманої відповідачем інформації Пенсійного фонду України №1056776714 від 16.09.2019 р., позивачка працює у Виконавчому комітеті Первомайської міської ради Харківської області.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л.  № ВП № 60061287 від 19.10.2019 р. про звернення стягнення  на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , який вона отримує в  Виконавчому комітеті Первомайської міської ради Харківської області.
Не погодившись з вищевказаною постановою відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова обґрунтована та не підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно  із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Згідно із  ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частинами 1, 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Частинами 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Судовим розглядом встановлено, що в межах виконавчого провадження № 60061287, відкритого постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 13.09.2019 р. за заявою стягувача ПАТ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 13.09.2019 р., прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1  від 19.10.2019 р.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає оскаржувана постанова відповідача від 19.10.2019 р. є правомірною та не підлягає скасуванню, так як вона винесена відповідачем із дотриманням вимог ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач ПАТ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у заяві про примусове виконання рішення просив звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника   ОСОБА_1 . 
Доводи апелянта, що оскаржувана постанова відповідача від 19.10.2019 р. протиправна, так як на час відкриття виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної постанови в неї відсутнє будь-яке майно в межах виконавчого округу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження № 60061287 від 13.09.2019 р. станом на теперішній час не оскаржена та є чинною, тобто, оскаржувана постанова від 19.10.2019 р. прийнята в межах виконавчого провадження, протиправність відкриття якого ніким не встановлена.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідача № ВП № 60061287 від 19.10.2019 р.  не підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 р. – без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Керуючись ст. ст. 229,  243, 271, 287, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1     залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року по справі № 520/11805/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін