ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року 
м. Київ

Справа №  922/1897/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М., 
за участю  секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,
представників учасників справи:
позивача -  Сердюка С.В.,
відповідача - Перцової О.Г.
розглянув заяву Акціонерного товариства «ПроКредит Банк»
про відшкодування витрат на правничу допомогу
у справі № 922/1897/18
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 
за позовом фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича
до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» в особі відокремленого підрозділу «Відділення № 2 Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»
про зобов`язання надати кредитні кошти та стягнення коштів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 позов задоволено частково; зобов`язано відповідача виконати обов`язок в натурі щодо надання грошових коштів (кредиту) в розмірі 500 000 доларів США на користь позивача та  стягнуто 15  000 грн витрат на правову допомогу;  стягнуто з відповідача на користь позивача  1 762  грн (судових витрат) в дохід державного бюджету; в решті позову відмовлено.

2.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.          Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

4.          До ухвалення колегією суддів Касаційного господарського суду постанови зі справи, 09.08.2019, відповідач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - АТ «ПроКредит Банк»), звернувся з клопотанням про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач просить компенсувати йому понесені внаслідок розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу, поклавши їх на позивача.
АТ «ПроКредит Банк» у заяві від 19.08.2019 надало суду касаційної інстанції розрахунок зазначених витрат у сумі 151  500 грн.

5.          У заяві зазначено таке:
згідно з укладеним АТ «ПроКредит Банк» та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Екво»  (далі - Фірма) договором від 29.07.2019 № 1/29-07-2019 про надання правової (правничої) допомоги (далі - Договір) за надання послуг з представництва інтересів відповідача у Касаційному господарському суді зі справи № 922/1897/18 встановлено фіксований гонорар адвоката в сумі 6       000 доларів США, що на 15.08.2019  становить 151 500 грн;

відповідно до Договору зазначені послуги включають аналіз постанови суду апеляційної інстанції та касаційної скарги, підготовку процесуальних документів  (відзиву, заперечень, заяв та клопотань), представництво клієнта в судових засіданнях і вчинення інших дій, необхідних для захисту інтересів клієнта  в суді касаційної інстанції;

Фірма надала Банку професійну правничу допомогу щодо аналізу касаційної скарги, підготовку відзиву на касаційну скаргу та представництво інтересів відповідача в суді касаційної інстанції. Детальний опис цих послуг містить долучений до справи акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.08.2019 № 274;

19.09.2019 АТ «ПроКредит Банк» оплатило виставлений Фірмою рахунок-фактуру від 15.08.2019 № 12821 на суму 151 500 грн (без ПДВ), що підтверджується меморіальним ордером № 0000000002;

розмір витрат на професійну правничу допомогу співмірний з обсягом наданих послуг та складає 1,2 % від суми позову; сума гонорару адвоката також обґрунтована винятковим предметом спору, підвищеною складністю справи та великим обсягом наданих послуг; спір зі справи має виняткове значення для відповідача з огляду на його ділову репутацію, діяльність виключно в межах закону;

покладення на позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не є для нього надмірним тягарем. Так,  протягом розгляду справи він наводив аргументи з огляду на які його витрати на професійну правничу допомогу становлять щонайменше 129 600 грн. Згідно з поясненнями позивача суду його підприємство надає можливість підтримувати високі показники виконання фінансових зобов`язань. 

6.          Відповідач долучив належним чином засвідчені копії Договору, акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.08.2019 № 274, рахунка-фактури від       15.08.2019 №12821 та  меморіального ордера від 19.08.2019 № 0000000002.

7.           09.09.2019 до Касаційного господарського суду надійшло клопотання фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича (далі - ФОП Василевський В.Я.) від 31.08.2019 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та відмову в розподілі цих судових витрат. 
Також надійшов відзив позивача від 05.09.2019 на заяву відповідача. 
Зміст цих документів аналогічний.
Позивач просить суд відмовити в задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або відшкодувати їх в розмірі 1 грн. 

8.          Обґрунтовуючи клопотання та відзив, позивач зазначає такі аргументи:
частинами першою та другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено обов`язок сторін подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, в разі неподання якого суд може відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Заява, зазначена в статті 124 ГПК, є заявою по суті справи, види та зміст яких передбачені статтею 161 ГПК, тому суд має залишити цю заяву без розгляду відповідно до змісту статей 112, 118 ГПК внаслідок пропуску відповідачем строку її подання; 
Верховний Суд у постанові  від 09.07.2019 зі справи № 923/726/18 (пункти 8.6, 8.7) також виходив з того, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу може здійснюватись на підставі попереднього розрахунку, який подається разом з першою заявою по суті спору;

відповідач не надав допустимих доказів підтвердження реального понесення ним витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 77 ГПК, пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі - Положення НБУ), згідно з яким виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту; наданий відповідачем меморіальний ордер не відповідає вимогам до первинних та зведених облікових документів, визначеним у пункті 51 Положення НБУ; на меморіальному ордері не зазначено посаду осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення. Незазначення таких реквізитів відповідно до пункту 52 Положення НБУ свідчить про недійсність меморіального ордера. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.11.2018 зі справи  № 910/1580/18;

відповідач надмірно завищив суму витрат на професійну правничу допомогу. Вимоги відповідача суперечать змісту статей 126, 129 ГПК, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», критеріям розумності та справедливості, змісту рішень Верховного Суду щодо застосування статей 125, 129 ГПК та Європейського суду з прав людини (якими визначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат, у разі якщо такі витрати фактичні, неминучі, а їх розмір обґрунтований та розумний з огляду на витрачений адвокатом час). Проте в наданих відповідачем Договорі та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.08.2019 не зазначено скільки часу витратив адвокат у зв`язку з наданням відповідних послуг; в акті відображені послуги, що не передбачені Договором - розробка стратегії захисту клієнта та зустріч з клієнтом для погодження стратегії захисту; 

в акті, який підписано 15.08.2019, зазначені послуги щодо складання заяви про відшкодування судових витрат, яка фактично складена 19.08.2019;

зі змісту пункту 3.1. Договору неможливо встановити обґрунтування його розміру, зокрема його співмірність з ціною позову, значення справи для відповідача, вплив на його репутацію або публічний інтерес;

у наданих відповідачем документах немає обґрунтування складності наданих послуг, тому ці послуги не можуть вважатись складними;

згідно з умовами Договору відповідачу надавались послуги зі складання відзиву на касаційну скаргу, який майже повністю співпадає зі змістом апеляційної скарги, а також послуги з представництва (участі) в одному судовому засіданні. Інші, зазначені в Договорі та наданих відповідачем документах послуги (роботи) є лише їх деталізацією;

розмір заявлених витрат не узгоджується з немайновим характером спору зі справи. Немає обґрунтування неминучості та необхідності цих витрат та інших положень щодо розподілу судових витрат;

з огляду на положення частини дев`ятої статті 129 ГПК витрати необхідно покласти на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його непослідовної неправильної поведінки. Так, відповідач спочатку прийняв зобов`язання видати кредит до певної дати, а потім невмотивовано відмовив у його наданні. Поряд із цим відповідач відмовився від іпотечного обтяження лише після звернення позивача до суду, але в письмовій формі або в судовому порядку кредитний та іпотечні договори до цього часу не розірвано. Позивач, звернувшись до суду, діяв добросовісно розумно та справедливо;

позивач як інвалід другої групи згідно із законом звільнений від оплати судових витрат.

9.          Відповідач надіслав відзив на клопотання позивача.
Відповідач спростовує аргументи позивача, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зокрема, зазначає, що меморіальний ордер від 19.08.2019 №       0000000002, належним чином засвідчена копія якого надана суду, є первинним документом, що підтверджує списання коштів платника та здійснення внутрішньобанківської операції. Водночас відповідач, щоб спростувати сумніви щодо фактичного зарахування коштів, долучив довідку банку про зарахування коштів на рахунок Фірми від 09.09.2019 № Д1_В69/62 та платіжне доручення від 19.08.2019.

10.          Касаційний розгляд справи

11.          У справі змінено склад  судової колегії Касаційного господарського суду, що підтверджується Витягами з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 20.08.2019, 09.09.2019, які наявні в матеріалах справи.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА 

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 

12.          Стаття 1 
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

13.          Стаття 30
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Господарський процесуальний кодекс України від 06.11.1991 N 1798-XII у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VII (ГПК)

14.          Стаття 15
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

15.          Стаття 16
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

16.          Стаття 123
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

17.          Частини перша та друга статті 124
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша).
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга).

18.          Частини перша статті126
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 

19.          Частина друга статті 126
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 

20.          Частина третя статті 126
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 

21.          Частина четверта статті 126
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

22.          Частина п`ята статті 126 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

23.          Частини друга та третя статті 129
Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно до розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (частина друга).
Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя).

24.          Частини четверта та восьма статті 129
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (частина четверта).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма).

25.          Частина дев`ята статті 129 
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

26.          Згідно зі статтею 15 ГПК суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

27.          Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК).

28.          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

29.          Касаційний господарський суд, оцінюючи аргументи позивача щодо застосування положення частини дев`ятої статті 129 ГПК зазначає, що в ухвалених зі справи судових рішеннях не встановлено обставин, які свідчать про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому підстав для застосування зазначеної норми в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу немає.

30.          Частиною першою статті 124 ГПК передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона (зокрема відповідач) подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Частиною другою статті 124 ГПК визначено наслідки невиконання сторонами положення частини першої статті 124 ГПК.
Відповідно до частини другої статті 124 ГПК суд може відмовити стороні, яка не подала разом з першою заявою по суті спору попереднього розрахунку суми судових витрат, у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору, тобто відмовити зокрема у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. 
Правова конструкція зазначеної норми свідчить, що це право суду, а не його обов`язок.
Отже, Касаційний господарський суд відхиляє доводи позивача стосовно застосування зазначеної норми та вважає за можливе розглянути заяву відповідача без попереднього розрахунку суми судових витрат.

31.          Зі змісту Закону України «Про судовий збір», частин другої, третьої та четвертої статті 129, частини першої статті 126 ГПК вбачається, що в разі відмови в задоволенні позову на звільненого від сплати судового збору позивача покладаються інші судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Отже, зазначені відповідачем обставини щодо звільнення його від оплати судових витрат не є підставами для звільнення від відшкодування відповідачеві витрат на професійну правничу допомогу. 

32.          Частиною третьою статті 126 ГПК для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач у своєму клопотанні такий опис наводить.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді касаційної інстанції відповідач подав: копію договору про надання правничої допомоги від 29.07.2019 №1/29-07-2019; копію акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 274 від 15.08.2019, в якому міститься опис наданих послуг (а саме: юридичний аналіз постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 922/1897/18 про стягнення грошових коштів та пені на користь фіз.особи, юридичний аналіз касаційної скарги Позивача у справі №922/1897/18, розробка стратегії захисту Клієнта у справі № 922/1897/18, підготовка відзиву на касаційну скаргу у справі                         № 922/1897/18, представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні у справі № 922/1897/18 в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, підготовка заяви про відшкодування судових витрат у справі № 922/1897/18, зустріч з Клієнтом для погодження стратегії у справі № 922/1897/18) та з якого вбачається, що ціна послуг, визначених у цьому акті, складає 151 500 грн; копію рахунку-фактури від 15.08.2019 № 12821; копію меморіального ордеру від 19.08.2019 № 0000000002; довідку про зарахування грошових коштів на рахунок Фірми від 09.09.2019 № Д1-В69/62; платіжне доручення від 19.08.2019.

33.          Касаційний господарський суд, розглянувши аргументи позивача щодо неподання відповідачем належних доказів здійснення ним оплати послуг адвоката внаслідок дефекту меморіального ордера від 19.08.2019                                 №       0000000002, дійшов висновку, що їх слід відхилити. Колегія суддів бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №  922/445/19. У абзаці другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Крім того, відповідач підтвердив фактичне здійснення оплати відповідних послуг у заявленій сумі, додатково надавши довідку банку про зарахування котів на рахунок Фірми від 09.09.2019 № Д1_В69/62 та платіжне дорученням від 19.08.2019.

34.          Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19 та від 22.11.2019 зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини 5 статті 126 ГПК свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

35.          Згідно з практикою ЄСПЛ, відображеною в пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34- 36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру,  зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

36.          З огляду на викладене підлягає вирішенню питання щодо наявності або відсутності підстав для зменшення зазначеної відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, яку він просить стягнути з позивача.

37.          Відхиляються доводи позивача про те, що відповідач не зазначив скільки часу витратив адвокат у зв`язку з наданням відповідних послуг. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатський гонорар може існувати у фіксованій формі. Оскільки Договором визначено суму гонорару саме в такий спосіб, відповідач не зобов`язаний  посилатись на час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг. Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів. 
Позивач зазначає, що в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 15.08.2019 відображені послуги, що не передбачені Договором - розробка стратегії захисту клієнта та зустріч із клієнтом для погодження стратегії захисту. Такі доводи не можна визнати обґрунтованими, оскільки пункт 2.2 Договору містить невичерпний перелік дій, які адвокат може здійснювати для захисту клієнта.  

38.          Касаційний господарський суд, оцінюючи обґрунтованість клопотання відповідача та заперечень позивача в контексті положення пункту 4 частини  четвертої статті 126 ГПК, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та (або) значенням справи для сторони (впливом справи на репутацію сторони, публічним інтересом до справи) з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума необґрунтована. 
Відповідач помилково зазначає, що ця сума співмірна із сумою спору, оскільки згадана норма передбачає співмірність витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову. Водночас спір у справі має немайновий характер. 
Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання відповідача щодо винятковості цього спору та його впливу на репутацію сторони або публічний інтерес до справи. Відповідач не навів переконливих аргументів щодо цього.
Заперечення позивача в цій частині беруться до уваги.

Висновки за результатами розгляду заяви

39.          Заявлений АТ «ПроКредит Банк» розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді касаційної інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на клопотання позивача підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 30 000 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 30 000 грн (тридцять тисяч гривен) компенсації вартості витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 922/1897/18.

3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

4. Видачу відповідного наказу доручити господарському суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                          І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                                 І. Булгакова

Суддя                                                                                                                Т. Малашенкова