КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 33/824/588/2020                                                                                 Суддя  у І-й інст.: Білоцерківець О.А.
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                                                 Доповідач: Юденко Т.М.     
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ                   Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, -
 
 В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 грн. з позбавленням права керування усіма транспортними засобами на строк 1 (один) рік, який обчислюється з дня вступу постанови про позбавлення цього права у законну силу.
Згідно постанови суду ОСОБА_1 10.09.2019 о 01 год. 30 хв. в м. Києві по                            бульв. Лесі Українки, 4, керував автомобілем марки «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями               ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Вказує, що 10.09.2019 року він не був за кермом свого транспортного засобу «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований, а лише підійшов до нього з метою забрати з автомобіля свої речі. В цей момент до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якої вийшли співробітники поліції та сказали, що він припаркувався в недозволеному місці. В подальшому після нетривалої розмови працівники патрульної поліції повідомили, що мають інформацію нібито він кервав транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Для уникнення конфлікту він погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. При цьому вважає, що відсутні будь-які докази належності результатів тестування, оскільки на камеру не фіксувалась роздруківка показів приладу «Драгер», а також сам процес проходження тесту.
Також звертає увагу, що на момент проведення огляду жодних зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння він не мав.
 
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску апелянт посилається на те, що про дату, час розгляду справи у передбачений законом спосіб він не повідомлявся, копію постанови не отримував,  про рішення суду дізналась його захисник 16.12.2019 року після ознайомлення з матеріалами справи.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що   ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а також про вручення йому копії рішення у передбачений законом строк, а отже строк на апеляційне оскарження не вважається пропущеним.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 та його адвоката Карпенко І.М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
Як убачається з матеріалів справи, суд при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Так, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 318097 від 10.09.2019, який підписано двома свідками та самим ОСОБА_1 , в якому зазначено його згоду зі складеним протоколом; чеком огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», у якому вказано результат огляду на стан сп`яніння - 2,16 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 оглядався на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «DRAGER ALCOTEST», на екрані якого висвітився результат 2,16 проміле.
З огляду на те, що особи свідків, вказані в протоколі, є випадковими перехожими і не зацікавленими в результатах розгляду справи, підстав не довіряти поясненням вказаних осіб, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7, 12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту - Інструкції), огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (п. 7 Розділу І Інструкції). 
З матеріалів справи та з переглянутого відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 сідає до автомобіля, при цьому веде себе зухвало та через деякий час намагається піти з місця події, відмовляючись від підпису протоколу про адміністративне правопорушення. Після проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків ОСОБА_1 жодним чином не висловлював свою незгоду з результатами огляду, а тому доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог Інструкції, апеляційний суд вважає безпідставним.
Отже, висновок суду 1-ї інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним і таким, що відповідає матеріалам справи.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
 
З урахуванням того, що суд першої інстанції здійснив повний та всебічний розгляд справи і порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування даного рішення, апеляційним судом не встановлено, постанова Печерського районного суду м. Києва від              06 листопада 2019 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо її скасування - без задоволення.
 
Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року щодо  ОСОБА_1  за                     ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                                           Т.М. Юденко