Постанова
Іменем України
 
04 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 638/13222/15-ц
провадження № 61-14633св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів  Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Мартєва С. Ю.,  Петрова Є. В., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач) 
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року у складі судді                   Шишкіна О. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року у складі суддів: Міненкової Н. О., Костенко Т. М., Пономаренко Ю. А., 
 
учасники справи:
позивач -  прокурор м. Харкова,
відповідачі:  Харківська міська рада, ОСОБА_1 ,
третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Харківській області,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року прокурор м. Харкова звернувся до суду із позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання відсутності права власності на земельні ділянки, витребування з незаконного володіння земельної ділянки, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 9.3 додатку 1 до рішення 2 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування»                               від 22 грудня 2010 року № 28/10, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: ділянка № 1 , площею 3,0289 га, (кадастровий номер 6310136300:16:011:0004) серії ЯЛ № 808319; ділянка № 2, площею 2,5066 га, і кадастровий номер 6310136300:16:011.0005) серії                             ЯЛ № 808320, у зв`язку із чим визнати відсутність в ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 3,0289 га, кадастровий номер 6310136300:16:011:0004, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 та передати Харківській міській раді земельну ділянку площею 3,0289 га, кадастровий номер 6310136300:16:011:0004, визнати відсутність в ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 2,5066 га, кадастровий номер 6310136300:16:011:0005, та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 й передати Харківській міській раді земельну ділянку площею 2,5066 га, кадастровий номер 6310136300:16:011:0005.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що під час вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території м. Харкова, прокуратурою області встановлено, пунктом 9.3 додатку 1 рішення 2 сесії Харківської міської ради 6 скликання                     від 22 грудня 2010 року № 28/10 передано у власність ОК «ЖБК «Олімпійський темп» земельну ділянку площею 5,5355 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови. На виконання вказаного рішення міської ради ОК «ЖБК «Олімпійський темп» видано державні акти на право власності на земельні ділянки.   Разом з тим, рішення Харківської міської ради про передачу у власність ОК «ЖБК «Олімпійський темп» прийнято у порушення вимог статті 41 Земельного кодексу України, статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року №186 (далі - Примірний статут).
Крім того, ОК «ЖБК «Олімпійський темп» за своєю метою діяльності не відповідає вимогам статей 133, 135, 137 ЖК та Примірного статуту як житлово-будівельний кооператив, також господарським судом Харківської області затверджено ліквідаційний баланс ОК «ЖБК «Олімпійський темп» та вказану юридичну особу ліквідовано.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада               2016 року у задоволенні позову відмовлено.  
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до частини другої статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, прокурор був обізнаний щодо прийняття оскаржуваного рішення ради ще у 2010 році та пропустив строк звернення до суду із вимогами про оспорення цього рішення. 
Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що будівництво відповідно до мети створення кооперативу не проводилось, передаючи земельну ділянку у власність ОК «ЖБК «Олімпійський темп», Харківська міська рада повинна була врахувати мету створення кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог Житлового Кодексу Української РСР та Примірного статуту. Пунктом 3 Примірного стутуту ЖБК визначено, що кількість громадян для організації такого кооперативу повинна складати не менше п`яти осіб. Відповідно до абзацу 1 пункту 74 Примірного статуту контроль за діяльністю ЖБК, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків здійснюють виконавчі комітети місцевих рад. Через два роки після створення кооперативу він був визнаний банкрутом, земельні ділянки продані третій особі, що свідчить про відсутність контролю за діяльністю створеного кооперативу з боку виконавчих органів місцевих рад, у зв`язку з чим вважати рішення ради обґрунтованим і таким, що відповідало нормам законодавства, яке діяло на час його прийняття, не можна. Між тим, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач дізнався про оскаржуване рішення з моменту його ухвалення, тобто в 2010 році, а із позовом звернувся у серпні 2015 року із пропуском строку позовної давності. 
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Доводи касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заступник прокурора Харківської області просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що сама по собі присутність старшого помічника прокурора м. Харкова на пленарному засіданні міськради та направлення рішення ради адресу прокуратури не може свідчити про обізнаність органів прокуратури щодо порушення відповідачами вимог чинного законодавства, оскільки не можна дати оцінку законності створення кооперативу та безоплатній передачі останньому у власність земельної ділянки без дослідження статуту, реєстраційної справи, інформації щодо засновників, тощо. Дослідження відповідних документів за пленарному засіданні ради не проводилося. Безпосередньо дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК «ЖБК «Олімпійський темп» прокуратура області виявила у травні 2015 року. Крім того, право виступати самостійним позивачем прокурору надано лише 01 грудня 2012 року із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури» від 18 вересня 2012 року № 5288, який набув чинності 01 грудня 2012 року, тому раніше цієї дати строк позовної давності за вимогами прокурора рахуватися не може. 
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної
Інстанцій
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Суди установили, що пунктом 9.3 додатку 1 до рішення 2 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування» від 22 грудня                  2010 року № 28/10 у власність ОК «ЖБК «Олімпійський темп» передано земельну ділянку 5,5355 га  по АДРЕСА_1 для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови. На виконання вказаного рішення міської ради ОК «ЖБК «Олімпійський темп» видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: ділянка № 1 , площею 3,0289 га, (кадастровий номер 6310136300:16:011:0004) серії ЯЛ № 808319; ділянка № 2, площею 2,5066 га, (кадастровий номер 6310136300:16:011:0005) серії ЯЛ № 808320.
У подальшому земельну ділянку (кадастровий номер 6310136300:16:011:0004) ОК «ЖБК «Олімпійський темп» на підставі договору купівлі-продажу                                від 05 квітня 2012 року відчужено на користь ОСОБА_1 ; земельну ділянку (кадастровий номер 6310136300:16:011:0005) ОК «ЖБК «Олімпійський темп» на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2012 року - на користь ОСОБА_1 .
Вирішуючи спір, суди на підставі повно та всебічно досліджених обставин, які перевірено відповідними доказами, встановили, що згідно статуту ОК «ЖБК «Олімпійський темп» його засновниками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; кооператив організується з метою забезпечення житлом                             (будівництва житла) членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку одноквартирних чи багатоквартирних жилих будинків садибного типу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком; згідно ухвали господарського суду Харківської області 03 липня                      2012 року ОК «ЖБК «Олімпійський темп» визнано банкрутом; земельні ділянки відчужені ОСОБА_1 . На підставі досліджених обставин суди встановили, що будівництво відповідно до мети створення кооперативу не проводилось, передаючи земельну ділянку у власність ОК «ЖБК «Олімпійський темп», Харківська міська рада повинна була врахувати мету створення кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог Житлового Кодексу Української РСР та Примірного статуту. Пунктом 3 Примірного стутуту ЖБК визначено, що кількість громадян для організації такого кооперативу повинна складати не менше п`яти осіб. Відповідно до абзацу 1 пункту 74 Примірного статуту контроль за діяльністю ЖБК, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків здійснюють виконавчі комітети місцевих рад. Через два роки після створення кооперативу він був визнаний банкрутом, земельні ділянки продані третій особі, що свідчить про відсутність контролю за діяльністю створеного кооперативу з боку виконавчих органів місцевих рад, у зв`язку з чим вважати рішення ради обґрунтованим і таким, що відповідало нормам законодавства, яке діяло на час його прийняття, не можна.
Колегія суддів позбавлена процесуальної можливості досліджувати обґрунтованість заявленого позову з огляду на межі розгляду справи касаційним судом (стаття 400 ЦПК України) та незгоду заявника лише  із застосуванням судами позовної давності у спорі. 
У запереченні на позов Харківська міська рада просила застосувати позовну давність до вимог прокурора. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники. 
Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. 
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Згідно із частиною другою статті 45 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення прокурора з відповідним позовом, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного суду                        від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 911/3210/17.
Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до судуу разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів(відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня                    2018 року у справі № 362/44/17).
Позивач стверджує, що про оспорюване рішення ради дізнався лише в травні 2015 року під час вивчення даних офіційного веб-сайту Харківської міської ради щодо розміщених рішень сесій упродовж 2008- 2015 років та ознайомлення з правовстановлюючими документами ОК «ЖБК «Олімпійський темп» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, початок перебігу позовної давності слід обраховувати з моменту, коли органи прокуратури дізнались про факт порушення вимог земельного законодавства.
Разом із тим, згідно витягу з протоколу рішення 2 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 22 грудня 2010 № 28/10 на пленарному засіданні міської ради був присутній старший помічник прокурора м. Харкова Терпелюк Є. В., до прокуратури м. Харкова листом від 26 січня 2010 року № 08-11/276/2-11 було направлено оскаржуване рішення.
З урахуванням встановлених обставин колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач дізнався про рішення 2 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування» від 22 грудня                2010 року з моменту його ухвалення та звернувся до суду із позовом про оспорення цього рішення із спливом строку позовної давності, що має наслідком відмову у позові. 
Доводи касаційної скарги щодо перебігу позовної давності у справі ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та не впливають на законність оскаржуваних судових рішень. 
Необґрунтованим є посилання у касаційній скарзі на те, що сама по собі присутність старшого помічника прокурора м. Харкова на пленарному засіданні міськради та направлення рішення ради адресу прокуратури не може свідчити про обізнаність органів прокуратури щодо порушення відповідачами вимог чинного законодавства, оскільки не можна дати оцінку законності створення кооперативу та безоплатній передачі останньому у власність земельної ділянки без дослідження статуту, реєстраційної справи, інформації щодо засновників, тощо; дослідження відповідних документів за пленарному засідання ради не проводилося; безпосередньо дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК «ЖБК «Олімпійський темп» прокуратура області виявила у травні 2015 року, оскільки в період з 22 грудня 2010 року та з дати отримання оспорюваного рішення прокуратура могла довідатися про незаконність прийнятого радою рішення, проте не вчинила дій щодо дослідження його правомірності. 
Безпідставними є також доводи касаційної скарги про те, що право виступати самостійним позивачем надано прокурору лише 01 грудня 2012 року, оскільки за змістом частини першої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній станом на грудень 2010 року, у випадках, встановлених законом, прокурор мав можливість звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб,  або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.  
 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
 Судді:                                                                                              В. С. Висоцька 
 
С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко
 
С. П. Штелик