22-ц/804/1000/20 
                                                                                264/401/20 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року                                                                                                          м. Маріуполь 
                                                                                          
                                                                                        Єдиний унікальний номер 264/401/20
                                                                                        Номер провадження 22-ц/804/1000/20

    Донецький апеляційний суд  у складі  колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б., 
секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони : 

позивач – ОСОБА_1 

відповідач – Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2020 року, у складі судді Мушкета О.О.,

в с т а н о в и в:

    У січні 2020 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі»  (далі АТ «ДТЕК Донецькі електромережі») про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним та скасування рішення комісії № 1775 від 08 січня 2002 року з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією.

    Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою, оскільки така заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

    В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить  скасувати ухвалу від 27 січня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції  не враховано  позицію  Великої Палати Верховного Суду  з аналогічного питання.

    У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2020 року залишити без змін.

         Представник відповідача  в судове засідання апеляційного суду не з`явився; про дату, час і місце розгляду справи відповідач  повідомлений  належними чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

        Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

    Заслухавши суддю-доповідача, представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   підлягає  задоволенню  з наступних підстав.

         Відповідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

    Зі справи вбачається, що позивач  ОСОБА_1   є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

    27 грудня 2019 року працівниками АТ «ДТЕК Донецькі електромережі»  було складено Акт про порушення № 0000490, підписаний уповноваженими особами електропостачальника, яким було зафіксовано порушення  користування    ОСОБА_1 електричною енергією,  а саме: виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі ОСР з порушенням схеми обліку.

    З акту про порушення № 0000490 від 27 грудня 2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 була присутня під час вчинення дій по складанню вказаного акту про порушення, про що свідчить її підпис в акті про те, що вона з актом про порушення ознайомлена.

    Відповідно до протоколу № 1775 від 08 січня 2020 року засідання комісії з розгляду акта про порушення № 0000490 від 27 грудня 2019 року  комісія, вислухавши пояснення споживача, прийняла рішення про те, що акт про порушення № 0000490 підлягає розрахунку згідно п.п.8.4,  8.4.8. ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року)  і сума нарахування за необліковану електричну енергію склала 66 688,69 грн.

    Ухвалюючи  судове рішення про відмову у відкритті провадження за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним та скасування рішення комісії № 1775 від 08 січня 2002 року з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту права.

    З висновками суду   погодитися не можна, враховуючи наступне.
        Відповідно до ч.3  ст.3 ЦПК України провадження у цивільних  справах здійснюється відповідно до  законів, чинних  на  час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
    Частина  перша статті 4 ЦПК України   передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом  своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
        У відповідності з положеннями  ст.16  ЦК України кожна особа має право   звернутися до суду за захистом свого особистого  немайнового або майнового права та інтересу.   Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;  визнання правочину недійсним;  припинення дії, яка порушує право;  відновлення становища, яке існувало до порушення;  примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення;  припинення правовідношення;  відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;  відшкодування моральної (немайнової) шкоди;  визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.  Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
         Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
        Згідно зі статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, порушення правил користування енергією.
        Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , звертаючись до суду за захистом своїх прав позивач  посилалася на те, що  складений відносно неї Акт про порушення    від  27 грудня 2019 року,  протокол № 1775 від 08 січня 2020 року, а також рішення комісії, яка дійшла висновку про нарахування  вартості недорахованої електричної енергії на суму 66688,69 грн,  є підставою для відключення її домоволодіння від електропостачання та стягнення вказаної суми у примусовому порядку.
        Отже, у разі задоволення судом скарги споживача постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) скасовує відповідний акт про порушення. Оплачені споживачем за рішенням комісії кошти постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення (який не перевищує трьох років), у разі відсутності заборгованості - зараховує ці кошти в рахунок майбутніх розрахункових періодів або за заявою споживача повертає оплачені ним кошти.
        Таким чином, вимога  ОСОБА_1 про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду Акта про порушення  безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного  споживача в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.
        Вказані висновки зроблені судом апеляційної інстанції на підставі позиції Великої Палати Верховного Суду України  від 4 січня 2020 року справа № 910/17955/17 провадження № 12-137гс19.
        У своїх висновках щодо неможливості розгляду позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на те, що   обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про  визнання недійсним  та скасування рішення комісії № 1775 від 08 січня 2020 року з розгляду актів про порушення правил роздрібного ринку електричної енергії Маріупольського РЕМ, яке оформлено протоколом від 08 січня 2020 року на основі акту про порушення ПРРЕЕ № 0000490 від 27 грудня 2019 року щодо нарахування вартості недорахованої електроенергії відносно  ОСОБА_1 в сумі 66688,69 грн, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
        При цьому, суд першої інстанції виходив з позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц  провадження № 14-503цс18.
        Між тим, аналіз висновків, викладених у вказаній постанові свідчить про те, що у справі   №522/12901/17-ц  питання щодо скасування рішення комісії не було предметом розгляду,  а тому, застосування  при розгляді вимог ОСОБА_1 позиції викладеної у постанові від 06 лютого 2019 року, є необґрунтованим.
        Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
        Отже, дослідивши характер позовних вимог ОСОБА_1 та з урахуванням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1   ОСОБА_2 , скасування ухвали   від  27 січня 2020 року та направлення справи до  суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,    
      
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2    задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2020 року  скасувати, справу направити для продовження розгляду до  суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня  прийняття  і може бути оскаржена  у касаційному порядку протягом тридцяти  днів  з  дня  складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення         27 лютого    2020 року.

Судді:                                                                                                      Л.М. Кочегарова 

                                                                                                          С.А. Зайцева

                                                                                                          Т.Б. Ткаченко