ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19108/19                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 лютого 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                           Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                               Аліменка В.О., Безименної Н.В. 
за участю секретаря судового засідання:              Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року (справу розглянуто за правилами спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт-2000" до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,   
В С Т А Н О В И В:
У жовтні  2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт-2000", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 13.08.2019 № 1448 "Про відмову в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами";
- зобов`язати відповідача оформити продовження строку дії дозволу № 40667-14 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами, а саме щита, що стоїть окремо (суперсайта) розміром 5,00X12,00 м, що розміщений на Столичному шосе (напроти вул. Фестивальна) у Голосіївському районі м. Києва, та видати позивачу новий бланк дозволу на розміщення вказаного об`єкта зовнішньої реклами на строк до 03.11.2024.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
 - визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.08.2019 № 1448 "Про відмову в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами".
  - зобов`язано виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформити продовження строку дії дозволу № 40667-14 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами, а саме "Щит, що стоїть окремо, розміри 5.000х12.000 заг.пл. 120.0000 кв.м., кількість площин 2, зовнішнє підсвічування", що розміщений на Столичному шосе (напроти вул. Фестивальна) у Голосіївському районі м. Києва та видати позивачу новий бланк дозволу на розміщення вказаного об`єкта зовнішньої реклами на строк до 03.11.2024 року.
Не погоджуючись з рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, Управлінням з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим без урахування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт посилається на те, що   оскільки місце розміщення рекламного засобу щодо якого подав заяву позивач не передбачено Схемою розміщення наземних рекламних засобів на території міста Києва, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.12.2017 № 1689, то відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 40667-14, а причини відмови у продовженні строку дії такого дозволу відповідають чинному законодавству, що підтверджено висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 18.07.2019 у справі № 826/4757/18, згідно з якими з моменту затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста дійсний дозвіл, виданий позивачу, припиняє свою дію, а розміщений на його підставі рекламний засіб вважається самовільно розміщеним.
Окрім того, апелянт вважає, що вимога про зобов`язання щодо вчинення дій, пов`язаних з дозволами на розміщення об`єктів зовнішньої реклами, не може бути задоволена з тих підстав, що повноваження по прийняттю рішення вчиняти дії пов`язані з дозволами на розміщення об`єктів зовнішньої реклами, належать виключно виконавчому органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представника апелянта та третьої особи,  перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 04.11.2014 № 1271 ТОВ "Граніт-2000" видано дозвіл № 40667-14 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, Голосіївський район, Столичне шосе (напроти вул. Фестивальна) - "Щит, що стоїть окремо, розміри 5.000х12.000 заг.пл. 120.0000 кв.м., кількість площин 2, зовнішнє підсвічування" (далі - Дозвіл). Термін дії дозволу з 04.11.2014 по 03.11.2019.
Позивач 30.07.2019 звернувся до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 40667-14 разом з доданими до неї документами.
Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.08.2019 № 1448 позивачу відмовлено у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про рекламу", "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, Правил розміщення рекламних засобів у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №223/2445, Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 лютого 2019 року № 207, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25 лютого 2019 року за № 34/2211, Схеми розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року № 1689.
 Вважаючи таке розпорядження протиправним, позивач звернувся з даним позовом в суд.
 Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та вказав, що відповідачем порушено строк направлення відповідного рішення щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами.
Також, суд першої інстанції зазначав про невідповідність оскаржуваного розпорядження таким вимогам до індивідуального акту як обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, а посилання відповідача у відзиві на невідповідність місця розміщення рекламного засобу щодо якого подав заяву позивач Схемі розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва, якою визначено місця розташування рекламних засобів - неприйнятними, оскільки чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови у продовженні строку дії дозволу.
 Даючи правову оцінку викладеним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке. 
Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про рекламу», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Згідно з положеннями частини першої статті 16 цього ж Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 13 частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.
Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 (далі - Правила № 2067). Типові правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.
Пунктами 2, 3, 5, 6 Типових правил визначено, що документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.
Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.
Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.
До повноважень робочого органу, зокрема, належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.
Відповідно до  пунктів 23, 24 Типових правил дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.
Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.
Порядок надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, продовження та скасування строку його дії у місті Києві врегульовано Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.02.2019 №207 та зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за № 34/2211 (далі - Порядок).
Відповідно до підпунктів 2.8.1, 2.8.2 пункту 2.8. Порядку строк дії дозволу продовжується на підставі заяви розповсюджувача зовнішньої реклами або уповноваженої ним особи, яка подається не пізніше ніж за один місяць та не раніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії разом з оригіналом виданого дозволу. 
Разом із заявою на продовження строку дії дозволу розповсюджувач зовнішньої реклами або уповноважена ним особа надає: 
- висновок щодо відповідності встановленого РЗ вимогам безпеки розміщення та використання (протягом строку, на який продовжується дозвіл), до якого додається завірена належним чином копія ліцензії чи кваліфікаційного сертифіката розробника, що підтверджує право останнього виконувати такі послуги (роботи) та надавати висновки; 
- оригінал листа-погодження від власника (балансоутримувача) місця розташування РЗ або уповноваженої ним особи щодо відсутності заперечення на розміщення РЗ на строк продовження дії дозволу, виданий балансоутримувачем не пізніше ніж за місяць до звернення із заявою про продовження строку дії дозволу; 
- документ, який підтверджує стан розрахунків розповсюджувача зовнішньої реклами за договором на право тимчасового користування місцем.
Робочий орган протягом п`яти робочих днів з дня одержання заяви та документів до неї від адміністратора про продовження строку дії дозволу розглядає їх та надає до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проект розпорядження для прийняття відповідного рішення.
З аналізу наведених норм вбачається, що суб`єкт господарювання вправі здійснювати діяльність з розміщення зовнішньої реклами на рекламних засобах лише після отримання дозволу безпосередньо на кожний об`єкт зовнішньої реклами. Дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві. Строк дії дозволу може бути продовжено на підставі відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Відповідно до абзацу другого пункту 3 Правил № 2067 видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Згідно статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб`єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність.
Отже, видача дозволу на розміщення зовнішньої реклами, в тому числі продовження строку його дії, є дозвільною процедурою у розумінні ст. 1 Закону України  "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", а тому на дану процедуру поширюються норми зазначеного закону.
Відповідно до ч.5 статті 4-1 Закону №2806-IV підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:  подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;  виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;  негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. 
Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру. 
Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. 
Згідно частини шостої статті 4-1 Закону №2806-IV у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.
Відповідно до принципу мовчазної згоди передбаченого статтею 1 цього Закону, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано та не направлено.
Частиною першою статті 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.
   Судом першої інстанції встановлено, що з метою продовження строку дії дозволу позивачем подано заяву 30.07.2019, що підтверджується датою на описі документів, які надано до центру надання адміністративних послуг.
 Оскаржуване розпорядження про відмову у продовженні строку дії дозволу винесене 13.08.2019, тобто на десятий робочий день з дня, наступного за днем подання заяви, при цьому розпорядження було оприлюднене на офіційному порталі Києва у розділі "Розпорядження" лише 15.08.2019, що не заперечується відповідачем.
 Повідомлення про отримання результату розгляду справи представник позивача отримав смс-повідомленням лише 17.08.2019, тобто на 14 робочий день з дня, наступного за днем подання заяви.
 Отже, відповідачем порушено строк направлення відповідного рішення щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а тому відповідно до статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" позивач має право на продовження розміщення об`єкту зовнішньої реклами за принципом мовчазної згоди без отримання відповідного документу дозвільного характеру.
На виконання вимог підпункту 2.8.1 пункту 2.8. Порядку, позивачем 30.07.2019 подано заяву про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами разом з доданими до неї документами, а саме: оригінал зареєстрованого дозволу; експертний висновок про технічний стан рекламної конструкції TOB "Граніт-2000", складений експертом Скорук JI.M. ; копія кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єкта архітектури; лист від Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Голосіївського району м. Києва від 22.05.2019 № 227-710 про відсутність заперечень щодо розміщення рекламного засобу; акт звірки взаєморозрахунків станом за період 01.01.2019 - 24.05.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" і TOB "Граніт-2000".
Разом з тим, оскаржуване розпорядження не містить визначення конкретних причин відмови позивачу у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами та конкретних норм законодавства, які є підставою для такої відмови.
Натомість, у відзиві та апеляційній скарзі зазначається про те, що підставою відмови позивачу у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами є невідповідність місця  розміщення зовнішньої реклами Схемі розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва, якою визначено місця розташування рекламних засобів.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ані  Законом України «Про рекламу» ані  Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», що мають пріоритет над положеннями Порядку розміщення реклами у місті Києві такої  підстава для відмови продовженні строку дії дозволу не передбачено.
Окрім того, відповідачем не було доведено факту невідповідності розміщення об`єкта зовнішньої реклами TOB "Граніт-2000" Схемі розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва. 
Будь-яких інших підстав для відмови у продовженні позивачу строку дії дозволу відповідачем не зазначено.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  розпорядження від 13.08.2019 № 1448 "Про відмову в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами" є протиправними та підлягає скасуванню.
Також, суд першої інстанції вважав, що оскільки в ході розгляду справи по суті судом встановлено протиправність оскаржуваного розпорядження, а відтак, зобов`язання відповідача продовжити дію дозволу позивачу не є протиправним втручанням у дискреційні повноваження. При цьому, найбільш ефективним способом захисту прав позивача суд першої інстанції вважав визнання протиправним та скасування розпорядження від 13.08.2019 № 1448 "Про відмову в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами" та зобов`язання відповідача оформити продовження строку дії дозволу № 40667-14 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами строком на п`ять років до 03.11.2024 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відповідно до наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким; - дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними    статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними    статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
Разом з тим, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Наразі,  чинним законодавством визначено повноваження щодо продовження дії    дозволу на розміщення реклами чи надання мотивованої відмови у його продовженні, та умови, за яких орган відмовляє у продовженні дії зазначеного дозволу. 
Дійсно, повноваженнями щодо перевірки відповідності поданих документів вимогам закону, а також встановлення відсутності інших правових підстав для відмови у наданні дозволу на розміщення рекламних засобів у місті Києві є компетенцією КМДА. 
Разом з тим, у разі, якщо такі умови відсутні, орган повинен продовжити дію такого дозволу. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - продовжити дію відповідного дозволу або відмовити в його продовженні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Відтак, посилання  апелянта на те, що в спірному випадку  повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) дискреційні є помилковим. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Наразі, судом першої інстанції вірно встановлено протиправність оскаржуваного розпорядження, а відтак, зобов`язання відповідача продовжити дію дозволу позивачу не є протиправним втручанням у дискреційні повноваження.
Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що найбільш ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформити продовження строку дії дозволу № 40667-14 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами, а саме "Щит, що стоїть окремо, розміри 5.000х12.000 заг.пл. 120.0000 кв.м., кількість площин 2, зовнішнє підсвічування", що розміщений на Столичному шосе (напроти вул. Фестивальна) у Голосіївському районі м. Києва.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 05 вересня 2019 року (справа № 200/4371/16).
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт-2000" до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представника апелянта та позивача,  перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд            
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року  - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.02.2020.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                            Л.В.Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                                                        В.О.Аліменко,

                                                                                                                                                Н.В.Безименна