Ухвала       
 
22 січня 2020року
м. Київ
 
справа № 607/3323/19
провадження № 61-23152ск19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня                 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада             2019 року в справі за  позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» (далі - ТОВ «Домобудівник») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 19 липня 1983 року він працював у Тернопільському домобудівному комбінаті, який було реорганізовано в ТОВ «Домобудівник», на посаді арматурника, а згодом - на посаді начальника деревообробного цеху. 16 травня 2016 року його було звільнено з роботи за прогул. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2018 року визнано незаконним наказ про звільнення за прогул та поновлено його на попередній посаді, стягнуто з відповідача кошти за час вимушеного прогулу та за час простою. 03 серпня 2018 року відповідач поновив його на попередній посаді і в той же день за його заявою звільнив на підставі пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Остаточний розрахунок з ним відповідач провів тільки 01 жовтня 2018 року. Внаслідок неправомірних дій відповідача він переніс значні душевні страждання і стан його здоров`я значно погіршився. З 05 січня 2018 року до 16 січня 2018 року та з 05 лютого 2019 року по 15 лютого 2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській комунальній лікарні № 2 з приводу гіпертонічної хвороби. Крім цього, незаконним звільненням та невиплатою заробітної плати відповідач фактично позбавив його засобів до існування та можливості належно лікуватися, що порушило його звичні життєві зв`язки, він був змушений позичати у знайомих та родичів кошти для придбання ліків. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Домобудівник» на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 16 травня 2016 року до 11 лютого 2019 року в сумі 86 534,25 грн, а також -      50 000 грн на відшкодування моральної шкоди. 
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                              від 28 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь держави 768,40 грн судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено. 
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року (повний текст якої складено 11 листопада 2019 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ «Домобудівник» задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Домобудівник» моральної шкоди і судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Судові витрати, понесені ОСОБА_1 , покладено на нього. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Домобудівник» 1 152,60 грн судового збору.
 
20 грудня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2019  року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня                 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада             2019 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків,  а саме - заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 2 730,68 грн і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 13 січня 2020 року. Вимоги ухвали заявником виконано.
 
Відповідно до підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Доводи касаційної скарги щодо застосування судами попередніх інстанцій положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції. Тому, не дивлячись на те, що справа є малозначною, оскаржуване в ній судове рішення підлягає перегляду в касаційному порядку.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року.
 
Витребувати з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу № 607/3323/19 за  позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 лютого 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               В. А. Стрільчук