ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 470/284/18
провадження № 51-3910км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря 
судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2019 року.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2018 року клопотання Міністерства юстиції України задоволено, приведено у відповідність із законодавством  України вирок Чертановського районного суду міста Москви Російської Федерації від 20 березня 2017 року стосовно громадянина України ОСОБА_6 , засудженого за пунктом «г» частини 4 статті 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі на строк 12 років. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2019 року апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – ОСОБА_7 повернуто особі, яка її подала.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується із ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх вимог стверджує, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув подану нею апеляційну скаргу, мотивуючи це тим, що вона як захисник порушувала питання про погіршення становища свого підзахисного.
Натомість апеляційний суд не звернув уваги на допущені місцевим судом порушення при вирішенні питання щодо приведення у відповідність вироку Чертановського районного суду міста Москви від 20 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 , на яких вона акцентувала увагу у поданій апеляційній скарзі. 
Враховуючи викладене, на думку скаржника, ухвала апеляційного суду є невмотивованою, а рішення про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини 3 статті 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) – безпідставним.
Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників кримінального провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор частково підтримав доводи касаційної скарги захисника і стверджував, що ухвала Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2019 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків.   
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. 
Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів провадження, не погоджуючись із ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2018 року захисник ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій порушувала питання про скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Чертановського районного суду міста Москви Російської Федерації стосовно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання засудженим на території України.
На обґрунтування своїх вимог захисник стверджувала, що ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні за попередньою змовою групою осіб незаконного збуту наркотичного засобу – канабісу, загальною масою 7726 г в перерахунку на суху речовину, що відповідно до законодавства Російської Федерації становить великий розмір. 
Натомість згідно із Таблицею невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 (у редакції від 29 липня 2010 року № 634) такий розмір особливо небезпечного наркотичного засобу є особливо великим розміром та потребує кваліфікації дій за частиною 3 статті 307 КК. 
Вказану скаргу через невідповідність вимогам статті 396 КПК апеляційний суд залишив без руху та зазначив, що захисник у порушення вимог статей 46, 47 КПК та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» всупереч волі підзахисного висловив позицію щодо погіршення його становища, що призвело до суперечливості та необґрунтованості вимог, висловлених стороною захисту.
На виконання судового рішення захисник подала до суду доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначала, що висловлена нею позиція обумовлена неможливістю відбування засудженим покарання на території України внаслідок постановлення ухвали місцевого суду, яка не відповідає вимогам статей 606, 610 КПК.
Однак апеляційний суд дійшов безпідставного висновку щодо неусунення ОСОБА_7 недоліків апеляційної скарги, визначених ухвалою від 27 червня 2019 року.  
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Статтею 396 КПК встановлено перелік вимог до апеляційної скарги, яких повинен дотримуватися скаржник у разі звернення до апеляційного суду. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та  їх  обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Вирішуючи питання щодо наведення скаржником належного обґрунтування для подачі апеляційної скарги, суд у кожному випадку повинен зважати на особливості категорій справ, в яких порушується питання про перегляд судового рішення у порядку апеляційної процедури. 
Однак, апеляційний суд, не врахував, що рішення, яке оскаржувалося захисником, постановлене у порядку Глави 46 КПК, а відтак і доводи, наведені ОСОБА_7 у поданій нею апеляційній скарзі були спрямовані на обґрунтування порушень, допущених, на її думку, місцевим судом при вирішенні питання щодо приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.  
Поза увагою апеляційного суду залишилися положення статей 609, 610 КПК, згідно з якими підставою для передачі громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в Україні є рішення суду про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, а тому невідповідність ухвали місцевого суду, постановленої за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України вищезазначеним процесуальним нормам, може тягнути правові наслідки всупереч інтересам засудженої особи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності належного обґрунтування апелянтом своїх вимог та безпідставно повернув апеляційну скаргу.  
За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 441 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3