Справа № 308/13692/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,                                                        розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 року (у складі судді Малюка В.М.) за клопотанням ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про захист честі, гідності ділової репутації, спростування недостовірної інформації і стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
       У вересні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі. 
       Просив зупинити розгляд справи № 308/13692/16 до моменту закінчення проведення перевірки по вказаних у клопотанні правопорушеннях (т.2 а.с.14-16).
       На обґрунтування указав, що під час вивчення матеріалів справи ним виявлено документи, які вказують на кримінальні злочини з боку керівництва ПрАТ «Закарпаттяобленерго».
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 р. клопотання задоволено: зупинено провадження у справі № 308/13692/16 до закінчення проведення перевірки за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, з боку керівництва ПрАТ «Закарпаттяобленерго» у кримінальному провадженні №12019070030003011 від 19.09.2019 р.
       ПрАТ «Закарпаттяобленерго» (надалі – Товариство) просить скасувати цю ухвалу та вирішити питання розподілу судових витрат. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-оскаржувана ухвала не містить висновку щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а також обґрунтування, у чому полягає така об`єктивна неможливість;
-суд першої інстанції не вказав, яким чином факт наявності кримінального провадження унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у рамках цивільної справи;
-відомості щодо перебування на розгляді суду кримінального провадження №12019070030003011 відсутні.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала – скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.
Суд констатував, що предметом дослідження обставин у порушеному кримінальному провадженні №12019070030003011 будуть ті самі обставини, які стосуються заявлених позовних вимог по справі №308/13692/16, і такі можуть мати преюдиціальне значення.
Апеляційний суд не погоджується зі таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Відповідно до ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів із дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження – не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Як видно з матеріалів справи, суд зупинив провадження у справі до закінчення проведення перевірки за фактом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.396 КК України з боку керівництва Товариства в рамках кримінального провадження12019070030003011, при цьому посилається на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.
Згідно з цією процесуальною нормою провадження у справі зупиняється у разі об`єктивної неможливості розгляду однієї справи до вирішення іншої, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням.
У нашому випадку є лише факт реєстрації кримінального провадження № 12019070030003011 в реєстрі досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 , однак жодних відомостей про наявність кримінальної справи та її розгляд у кримінальному судочинстві немає.
Відповідно в суду не було жодних процесуальних підстав застосовувати п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України в спірних правовідносинах, оскільки не має справи в порядку кримінального судочинства до вирішення якої можна б було зупинити цю. 
Фактично зупинення провадження у справі, яке по суті здійснене без належної процесуальної підстави, порушує право людини на розгляд її справи у строки, встановлені процесуальним законом.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі через відсутність процесуальних підстав для такого зупинення.
Також Товариством 12 лютого 2020 р. до Закарпатського апеляційного суду подано заяву про розподіл судових витрат після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.
Товариство просить:
-стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/13692/16-ц у суді апеляційної інстанції;
-рішення про розподіл судових витрат у частині понесених Товариством витрат на професійну правничу допомогу ухвалити після постановлення рішення судом апеляційної інстанції у цивільній справі № 308/13692/16 для чого призначити судове засідання, яке провести не пізніше п`ятнадцяти днів із дня ухвалення рішення за апеляційної скаргою.
Заява про розподіл судових витрат задоволенню не підлягає із таких мотивів.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 листопада 2019 р. у справі №904/4494/18 було висловлено позицію, що з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом із першою заявою по суті спору не подав до суду попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.
У нашому випадку заява Товариства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не відповідає указаним вимогам.
Як видно з матеріалів справи, Товариством разом із першою заявою по суті спору не подавалося до суду попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які воно очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Керуючись п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 382, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» задовольнити.
2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
3.У задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
5.Повне судове рішення складено 19 лютого 2020 р.

Судді: